Справа № 440/1867/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 440/1867/19
провадження № К/9901/30170/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 (головуючий суддя Шевяков І.С.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Мельникової Л.В., суддів Бегунці А.О., Калитки О.М.)
у справі №440/1867/19
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України,
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати п. 79 Протоколу № 37 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.03.2019 року щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (подалі Порядок №975);
зобов`язати відповідача Міністерство оборони України (подалі МО України) прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №975, як інваліду ІІ групи з 05.07.2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п. «б» ст. 16-2 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (подалі Закон № 2011-ХІІ) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.
2. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2019, у задоволенні позову відмовлено.
3. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 16.04.1985 по 11.08.1987 проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил СРСР.
5. Позивачу з 05.07.2018 вперше встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0029282.
6. 17.09.2018 позивач звернувся до ПОВК із заявою (вх. № 60 від 17.09.2018), у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
7. Листом ПОВК від 20.09.2018 № 12/2227 позивачу повідомлено, що відповідно до ст.16 п. 2 пп. 6 Закону № 2011-ХІІ права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до норми згаданого Закону не вбачається, оскільки інвалідність йому встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби (звільнений 11.08.1987, інвалідність встановлена 05.07.2018).
8. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 у справі №440/3758/18, що набрало законної сили 24.01.2019, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправною та скасовано відмову ПОВК у складанні висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, оформлену листом ПОВК від 20.09.2018 № 12/2227. Зобов`язано ПОВК скласти та направити МО України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної статтями 16, 16-3 Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975, як інваліду ІІ групи.
9. Рішенням комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 37 від 22.03.2019 (п. 79), ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
10. Рішення відповідача вмотивовано тим, що, по-перше, - інвалідність ОСОБА_1 встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби, а, по-друге, тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п. 11 Порядку № 975.
11. Вважаючи зазначене рішення незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивача було звільнено з лав Збройних Сил в 1987 році, а інвалідність встановлено у 2018 році, тобто більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби. У зв`язку із цим, враховуючи законодавчі зміни до положень пункту 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) , пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), позивач не має права на одноразову грошову допомогу.
13. Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що позивачем для призначення одноразової грошової допомоги не подано документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує, що суди невірно застосували норми чинного законодавства (пункту 6 статті 16 Закону №2011-XII) та Порядок № 975, а також проігнорували релевантну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах (щодо документів, які слід надавати для отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби).
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
16. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
17. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
18. Нормою частини 2 цієї статті Закону №2011-XIІ визначено порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги та передбачено критерії для встановлення умов її виплати, зокрема, за суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги.
19. Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XIІ (в редакції чинній до 01.01.2017) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
20. Водночас, 01.01.2017 набрали чинності положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (надалі - Закон №1774-VIII), якими норми пункту 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XIІ викладено в новій редакції, відповідно до якої, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
21. Також, згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XIІ, в редакції Закону №1774-VIII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
22. Частиною 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
23. Зокрема, підпунктом 3 пункту 6 Порядку №975 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 18.05.2017 335, яка застосовується з 01.01.2017) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
24. Отже, до моменту набрання чинності Законом №1774-VIII право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
25. Натомість, з 01.01.2017, після набрання чинності Законом №1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення особі інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ, після спливу трьох місяців від дня звільнення зі строкової військової служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
26. Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується сторонами, що позивач проходив саме строкову військову службу.
27. При цьому, пунктом 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії
28. Зважаючи на ту обставину, що на дату встановлення позивачу інвалідності ІІ групи (вересень 2018 року), статтею 16 Закону №2011-ХІІ не передбачалось можливості здійснення виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, то позивач відповідного права не набув.
29. Правова позиція аналогічного змісту щодо подібних правовідносин наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №2040/5602/18, від 25.04.2019 у справі №806/2508/18 та від 22.03.2019 у справі №2340/2993/18 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеної правової позиції.
30. Посилання позивача на інше тлумачення статті 16 Закону №2011-ХІІ колегія суддів відхиляє, оскільки аналогічні випадки вже були предметом розгляду у Верховному Суді і позиція щодо них також викладена в наведених вище та багатьох інших рішеннях Верховного Суду.
31. Щодо твердження суду апеляційної інстанції про той факт, що позивачем для призначення одноразової грошової допомоги не подано документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), колегія суддів зазначає таке.
32. Позивач зазначене твердження суду апеляційної інстанції заперечує, наполягає що такі документи ним подавались до військомату. Дійсно, в матеріалах справи містяться документи (довідка командира частини, у якій служив позивач, копія військового квитка позивача), які судами першої та апеляційної інстанцій не аналізувались та правова оцінка яким не надавалась. Верховний Суд позбавлений процесуального права самостійно досліджувати зазначені документи та оцінювати їх. Проте, зважаючи на те, що позивач взагалі не має права на отримання грошової допомоги по Закону №2011-ХІІ у зв`язку з встановленням йому інвалідності, питання дотримання процедури подання документів задля отримання такої допомоги в цьому випадку не є визначальним. А тому направлення справи на новий розгляд для дослідження зазначених вище документів в цьому випадку не сприятиме досягненню основного завдання адміністративного судочинства захисту права осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
33. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
34. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2019 у справі №440/1867/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач А.А. Єзеров
Суддя І.В. Желєзний
Суддя О.П. Стародуб