Справа № 520/15002/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 грудня 2020 р. справа № 520/15002/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 27.07.1982 року по 04.09.1993 року у Винсовхозі «Виноградний» на посаді тракториста; з 01.10.1993 року по 01.04.2001 року у Колгоспі «Шлях Леніна» (КСП «Шлях Леніна», СВК ім. В.Н. Каразіна) на посаді тракториста, з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року у СВК ім.B.Н. Каразіна на посаді механізатора; з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року у СВК ім. В.Н. Каразіна на посаді тракториста-машиніста (механізатора);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.03.2020 року (дня подання відповідної заяви).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що адміністративний позов поданий з додержанням вимог ст.ст. 160, 161, 172 КАС України, підсудний Харківському окружному адміністративному суду та відповідно до положень п.3 ч.6 ст.12, п.2 ч.1 ст.263 КАС України, належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження, підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження не вбачається. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 23.04.2020 року ОСОБА_1 після досягнення 55-річного віку, було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003 року. До поданої заяви позивачем було долучено всі необхідні документи, що підтверджують стаж його роботи трактористом-машиністом та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства. Однак, рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся 23.04.2020 року з заявою до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період роботи позивача у сільськогосподарському кооперативі ім. В.Н. Каразіна з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року та з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року не зараховані до спеціального стажу, оскільки посада механізатора, на якій працював позивач згідно з записами в його трудовій книжці не дає підстав для призначення пільгової пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до наданих документів ОСОБА_1 та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 29 років 7 місяці 1 день, з них 8 років 5 місяців 13 днів зараховано до пільгового стажу, як роботу на пільговій посаді трактористом машиністом у сільському господарстві. З огляду на викладене вважає оскаржуване рішення правомірним, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають виконанню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 :

- 27.07.1982 року ОСОБА_1 , було прийнято на посаду тракториста до Винсовхоза «Виноградний» відповідно до наказу № 140 від 27.07.1982 року. На вказаній посаді ОСОБА_1 , пропрацював до 04.09.1993 року та був звільнений за власним бажанням відповідно до наказу № 38 від 04.09.1993 року.

- 01.10.1993 року ОСОБА_1 , було прийнято до колгоспу «Шлях Леніна» на посаду тракториста в тракторній бригаді, відповідно до протоколу загальних зборів №9 від 12.10.1993 року.

- 24.12.1993 року колгосп «Шлях Леніна», протоколом загальних зборів № 12 від 24.12.1993 року було перейменовано у КСП «Шлях Леніна», а 21.01.2000 року протоколом загальних зборів № 2 від 29.12.1999 року КСП «Шлях Леніна» реорганізовано у СВК ім. Каразіна.

- 11.12.2000 року ОСОБА_1 , було переведено на роботи по заготівлі дров відповідно до протоколу загальних зборів № 132-к від 07.12.2000 року.

- 01.04.2001 року ОСОБА_1 відповідно до протоколу загальних зборів № 5-к від 01.04.2001 року було переведено на посаду механізатора в тракторну бригаду № 1. Після цього, відповідно до протоколу загальних зборів № 97-к від 03.10.2002 року, цього ж дня позивач був звільнений з посади за власним бажанням.

- 20.09.2003 року ОСОБА_1 відповідно до протоколу загальних зборів № 109-к від 20.09.2003 року було призначено на посаду механізатора тракторної бригади № 2 у СВК ім. Каразіна строком на три місяці та 21.12.2003 року протоколом загальних зборів № 133-к від 21.12.2003 року ОСОБА_1 було переведено на посаду механізатора тракторної бригади на постійну роботу.

- 29.12.2018 року наказом СВК ім. Каразіна № 95-К від 29.12.2018 року, назву посади ОСОБА_1 було приведено у відповідність до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», а саме змінено назву посади «механізатор» на «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва». На виконання вказаного наказу, було внесено відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .

23.04.2020 року ОСОБА_1 , після досягнення 55-річного віку, було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003 року. До поданої заяви позивачем було долучено всі необхідні документи, що підтверджують стаж його роботи трактористом-машиністом та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства.

Судом встановлено, що рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період роботи позивача у сільськогосподарському кооперативі ім. В.Н. Каразіна з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року та з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року не зараховані до спеціального стажу, оскільки посада механізатора, на якій працював позивач згідно з записами в його трудовій книжці не дає підстав для призначення пільгової пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до наданих документів ОСОБА_1 та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 29 років 7 місяці 1 день, з них 8 років 5 місяців 13 днів зараховано до пільгового стажу, як роботу на пільговій посаді трактористом машиністом у сільському господарстві.

Позивач, вважаючи таку відмові протиправною звернувся до суду з даним позовом за для захисту своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону №1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що позивач, при зверненні до органу пенсійного фонду надав трудову книжку з відповідними записами та архівні довідки, які на думку позивача в повній мірі підтверджують наявність пільгового стажу на посаді тракториста - машиніста понад 20 років.

Згідно архівної довідки Адміністрації Шелковського муніципального району "РАЙАРХІВ" Чеченська Республіка №995 від 27.12.2017 року вказано, що в архівному фонді - Винсовхоз "Виноградний", відповідно до книг Наказів з особистого складу, значиться працювавшим з 27.07.1982 року по 04.09.1993 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У книгах наказів за 1982 - 1993 роки значиться: Наказ №140 від 27.07.1982 року по винсовхозу "Виноградний". Прийняти до совхозу ОСОБА_1 в якості тракториста до відділення №2 з 27.07.1982 року. Наказ №38 від 04.09.1993 року по винсовхозу "Виноградний". Звільнити ОСОБА_1 по ст.31 КЗПП РРФСР, за власним бажанням з 04.09.1993 року.

Згідно архівної довідки про заробіток, який має бути врахований при нарахуванні пенсії, виданою «Райархівом» адміністрації Шелковського муніципального району Чеченської республіки Російської Федерації № 432 від 29.06.2016 року становить за 1982 рік разом у розмірі 611,7, за 1983 рік разом у розмірі 474,18, за 1984 рік разом у розмірі 2274,28, за 1985 рік разом у розмірі 2510,80, за 1986 рік разом у розмірі 2538,1, за 1987 рік разом у розмірі 2513,87.

Відповідно, до архівної довідки про заробіток, який має бути врахований при нарахуванні пенсії, виданою «Райархівом» адміністрації Шелковського муніципального району Чеченської республіки Російської Федерації № 433 від 29.06.2016 року становить за 1988 рік разом у розмірі 2623,08, за 1989 рік разом у розмірі 2608,87, за 1990 рік разом у розмірі 2743,39, за 1991 рік разом у розмірі 3283, за 1992 рік разом у розмірі 35260.

Згідно довідки від 28.09.2020 року №09 виданої СВК ім. В.Н. Каразіна вбачається, що 01.10.1993 року по 03.10.2002 року працював на посаді тракториста, а з 20.09.2003 року по сьогоднішній день працює на посаді тракториста-машиніста с/г виробництв та фактично виконує функціональні обов`язки займаної посади.

Відповідно до довідки №09 від 03.02.2020 року виданою СВК ім. В.Н. Каразіна, зазначено, що ОСОБА_1 з 01.10.1993 року по 03.10.2002 року працював на посаді тракториста-машиніста, а також з 20.09.2003 року по теперішній час працює на посаді тракториста-машиніста с/г виробництв.

Суд зазначає, що порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Стосовно найменування професії суд зазначає, що термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства „тракторист-машиніст" було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, чинного на теперішній час, професії «механізатор», «підвозчик», «будівельна бригада» відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Частиною 1 статті 44 та частиною 5 статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Перелік документів, необхідний для призначення пенсії за віком, передбачено пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1), за змістом якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу); 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку № 22-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку № 22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку № 22-1).

Судом встановлено, що всупереч вимогам пункту п.4.7 Порядку № 22-1, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення № 1519 від 28.04.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надано оцінку жодному документу, наданого позивачем на підтвердження наявності пільгового стажу, не досліджено записи у трудовій книжці позивача, відповідачем не надано до суду жодного доказу здійснення відповідачем законодавчо передбачених заходів щодо підтвердження права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Окрім цього, в оскаржуваному рішенні відповідачем констатовано, що згідно з наданими документами та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 29 років 7 місяці 1 день, з них 8 років 5 місяців 13 днів як тракторист-машиніст, водночас, період роботи позивача у сільськогосподарському кооперативі ім. В.Н. Каразіна з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року та з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року не зараховані до спеціального стажу, оскільки посада механізатора, на якій працював позивач згідно з записами в його трудовій книжці не дає підстав для призначення пільгової пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд зазначає, що відповідно до запису, внесенего до трудової книжки позивача від 29.12.2018 року, вбачається, що наказом СВК ім. Каразіна № 95-К від 29.12.2018 року, назву посади ОСОБА_1 було приведено у відповідність до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», а саме змінено назву посади «механізатор» на «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва». На виконання вказаного наказу, було внесено відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .

Таким чином, рішення №1519 від 28.04.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимогу позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 27.07.1982 року по 04.09.1993 року у Винсовхозі «Виноградний» на посаді тракториста; з 01.10.1993 року по 01.04.2001 року у Колгоспі «Шлях Леніна» (КСП «Шлях Леніна», СВК ім. В.Н. Каразіна) на посаді тракториста, з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року у СВК ім.B.Н. Каразіна на посаді механізатора; з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року у СВК ім. В.Н. Каразіна на посаді тракториста-машиніста (механізатора), та як наслідок зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 23.04.2020 року, з урахуванням висновків суду.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки суду в межах даної справи у повній мірі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 року у справі №628/1294/16-а.

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1519 від 28.04.2020 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 27.07.1982 року по 04.09.1993 року у Винсовхозі «Виноградний» на посаді тракториста; з 01.10.1993 року по 01.04.2001 року у Колгоспі «Шлях Леніна» (КСП «Шлях Леніна», СВК ім. В.Н. Каразіна) на посаді тракториста, з 01.04.2001 року по 03.10.2002 року у СВК ім.B.Н. Каразіна на посаді механізатора; з 20.09.2003 року по 28.12.2018 року у СВК ім. В.Н. Каразіна на посаді тракториста-машиніста (механізатора).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 23.04.2020 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 2523 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.12.2020 року.

Суддя Біленський О.О.