Справа № 640/6508/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа №640/6508/19

адміністративне провадження №К/9901/24720/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 640/6508/19

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: В. О. Аліменко, Л. В. Бєлова, А. Ю. Кучма) від 23 квітня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просив: скасувати акт Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 23 грудня 2016 року № 360-26-54-13-06-17- про результати документальної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та податкове повідомлення-рішення № від 31 січня 2017 року.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково. При цьому, як свідчать матеріали адміністративної справи оскаржуване рішення суду першої інстанції отримано відповідачем 17 грудня 2019 року, про що міститься розписка про отримання копії рішення.

3. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги засобами поштового зв`язку.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням в ньому поважних причин пропуску строку та оригіналу документу про сплату судового збору.

5. У встановлений судом строк відповідачем було подано заяву на усунення недоліків апеляційної скарги, у якій висловлено прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції отримано відповідачем 17 грудня 2019 року, а тому строк на апеляційне оскарження не пропущено, оскільки Головного управління ДФС у м. Києві апеляційну скаргу направлено 28 грудня 2019 року, що підтверджується доказами направлення експрес-доставки.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на підставі 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

8. Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено строк скаржнику на касаційне оскарження, відкрито провадження за касаційною скаргою відповідача та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.

9. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

10. Станом на час розгляду справи письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її подальшого розгляду.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що з доданої до заяви копія накладної 002038 кур`єрської експрес-доставки неможливо встановити, що саме було направлено на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва, а тому доводи, викладені у заяві не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали відповідачу своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції. Судом зазначено, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

13. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема скаржник зазначає, що у накладній кур`єрської експрес-доставки № 002038 чітко зазначено, що відправлення направлено на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва 28 грудня 2019 року, а прийнята апеляційна скарга працівником канцелярії суду першої інстанції 20 січня 2020 року. Отже, відповідач вважає, що ним не пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року визначений частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, виходить з такого.

15. Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

16. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

17. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

18. Відповідно до приписів статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

19. При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

20. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

21. За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

22. Отже, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

23. Слід зазначити, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставою для його поновлення є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

24. При цьому, дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

25. Як вбачається з матерів справи, рішення суду першої інстанції ухвалено 12 грудня 2019 року, яке отримано відповідачем 17 грудня 2019 року, про що міститься розписка про отримання копії рішення. Проте, апеляційна скарга скаржником подана 20 січня 2020 року, тобто після спливу 30 днів як з часу прийняття судового рішення, так і з дня отримання оскаржуваного рішення.

26. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку скаржник зазначає, що апеляційну скаргу ним було направлено до суду першої інстанції 28 грудня 2019 року, тобто у межах строку на касаційне оскарження, тому питання про поновлення строку ним не порушувалося. На підтвердження надавав ксерокопію накладної «Кур`єрської експрес-доставки» № 002038.

27. Оцінюючи вказані доводи скаржника та дату подання апеляційної скарги, Суд установив, що апеляційну скаргу подано до канцелярії суду першої інстанції 20 січня 2020 року, про що на апеляційній скарзі зроблено відповідну відмітку. Додана накладна про направлення апеляційної скарги 28 грудня 2019 року не може розглядатися як підтвердження направлення апеляційної скарги, у зазначену дату з огляду на таке.

28. Копія накладної «Кур`єрської експрес-доставки» № 002038 про направлення касаційної скарги 28 грудня 2019 року, не містить будь-яких даних про оператора поштового зв`язку, яким надано послуги поштового зв`язку. Крім того, у цій накладній не заповнені обов`язкові графи, які вона містить, зокрема: контактна особа відправника, розмір та вага, кур`єр, місце прийому відправлення та його вид, сплата за відправлення.

29. За правилами частини третьої статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30. Відповідно до частини дев`ятої статті 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

31. Згідно зі статтею 1 Закону України від 4 жовтня 2001 року № 2759-III «Про поштовий зв`язок» (далі - Закон № 2759-III) поштовий зв`язок - приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій. Оператор поштового зв`язку (оператор) - суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

32. Відповідно до єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, ведення якого покладено згідно із частиною шостою статті 8 Закону № 2759-III на національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, «Кур`єрська експрес-доставка» не є повноважним оператором з надання послуг поштового зв`язку, оскільки така служба не зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства та не наділена такими правовим статусом та правами.

33. При цьому, відправлення листа прискореною поштою з кур`єрською доставкою є платною послугою і скаржник мав бути наданий фіскальний чек, який підтверджує дату здійснення поштового відправлення.

34. У випадку надіслання апеляційної скарги у цій справі за допомогою іншого суб`єкта, який надає поштові послуги, представник відповідача також повинен отримати документи, які підтверджують факт надання певних послуг.

35. Суд зазначає, що будь-яких даних щодо поштової служби, яка здійснила направлення цього листа, накладна не містила, що унеможливило перевірку судом апеляційної інстанції даних про направлення листа, в якому, за позицією відповідача, містилася апеляційна скарга.

36. За правилами адміністративного судочинства доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

37. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).

38. Верховний Суд дійшов висновку про те, що надані скаржником докази направлення апеляційної скарги не можуть бути визнані належними доказами в розумінні статті 73 КАС України, а отже податковий орган не довів дотримання ним строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

39. З огляду на викладені вимоги закону та зважаючи на те, що апеляційна скарга на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року була подана поза межами законодавчо встановленого тридцятиденного строку її апеляційного оскарження, а вказані скаржником у клопотанні причини пропуску цього строку визнані судом апеляційної інстанції недостатніми для висновку про його пропуск з поважних причин, касаційний суд вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення, правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

40. Разом з тим, у касаційній скарзі так само відсутні й відомості про наявність обставин, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також свідчили б про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

41. У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

42. Суд звертає увагу на те, що у цьому конкретному випадку право доступу до суду не можна вважати порушеним, оскільки відповідач мав можливість звернутись до суду в порядку та строки визначеному як процесуальним законодавством, так і судом. Адже національне процесуальне законодавство з регулювання цього питання є достатньо чітким для його розуміння та виконання, розумних сумнів у не відповідності вимогам «якості» закону не виникає, ознак свавільного втручання у справа заявника не вбачається. При цьому, перед скаржником поставала задача довести обставини або своєчасного звернення з апеляційною скаргою до суду, або у випадку для того підстав на поновлення строку, чого останнім зроблено не було та суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів надано не було.

43. Таким чином, суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

44. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 640/6508/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов