Справа № 460/2042/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2042/20 пров. № А/857/11298/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивача Воротнюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 460/2042/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Крупець» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Друзенко Н.В. в м. Рівне Рівненської області 13.08.2020 року згідно з протоколом судового засідання о 10:56 год., повне судове рішення складено 23.08.2020), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Крупець» (далі - позивач, ТОВ «Птахофабрика Крупець») звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 1, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 418824 грн. за червень 2019 року та у сумі 144160 грн. за жовтень 2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на недоведеність матеріалами справи реальності господарських операцій з поставки позивачу його контрагентами соняшника.

Представник позивача скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, підтримав позицію викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, 01.12.2020 на адресу суду надійшло його клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Зазначив, що у нього відсутня можливість забезпечити явку представника у зв`язку із захворюванням п`яти працівників на COVID-19.

Однак, належних доказів для підтвердження зазначеного відповідачем не надано.

Щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, апеляційний суд зазначає, що дане клопотання не відповідає вимогам частини 8 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не зазначено суд, в якому необхідно забезпечити її проведення та таке клопотання подано пізніше як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

Відтак, дане клопотання відхилено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області в період з 05.02.2020 по 11.02.2020 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Птахофабрика Крупець» з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ФГ «Агрофонд» () за липень 2019 року, ТОВ Агро Фелікс» () вересень-жовтень 2019 року, ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» () за жовтень 2019 року.

За результатами проведення перевірки відповідачем був складений акт від 18.02.2020 № 353/1700-05-01/34070636. Згідно з висновками вказаного акту, в ході проведення перевірки, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Птахофабрика Крупець» вимог податкового законодавства, а саме:

п. 185.1. ст. 185, пп.«а» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 розділу III Податкового кодексу України (далі ПК Українивнаслідок неправомірного визначення податкового кредиту за червень 2019 року в сумі 418824грн, за жовтень 2019 року в сумі 144160 грн., що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на суму 562984 грн., в т.ч. за червень 2019 року на 418824 грн., за жовтень 2019 року в сумі 144160 грн.

Заперечення на акт перевірки позивач не подавав.

05.03.2020, на підставі висновків акту перевірки, відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення за № 1, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в загальній сумі 562984грн, в т.ч. за червень 2019 року на 418824 грн., за жовтень 2019 року в сумі 144160грн.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення позивач в адміністративному порядку не оскаржував.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

Із акту перевірки та відзиву відповідача, слідує, що контролюючий орган дійшов висновку про завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду по податку на додану вартість в перевіряємому періоді внаслідок непідтвердження реальності господарських операцій з придбання товарів від контрагентів-продавців ФГ «Агрофонд» та ТОВ «Агро-Будилів».

На підставі представлених в ході перевірки первинних документів та податкової інформації з інформаційних ресурсів ДПС України посадовими особами контролюючого органу встановлено, що ТОВ «Птахофабрика Крупець» здійснювало документальне оформлення операцій з придбання соняшника на суму 3377904 грн., в т.ч. ПДВ 562984 грн. До податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість (відповідно до додатків 5 до декларацій з ПДВ) віднесено 562984 грн на підставі господарських операцій з придбання соняшника ФГ «Агрофонд» та ТОВ «Агро-Будилів».

Перевіркою встановлено, що між ФГ «Агрофонд» (Постачальник) та ТОВ «Птахофабрика Крупець» (Покупець) укладено договір поставки від 08.07.2019 № 08/07-1, за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, передати у власність Покупця насіння соняшника в кількості 200 тон на загальну суму 2160000 грн., в т.ч. ПДВ 360000 грн., а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар.

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, вартість товару, що поставляється відображаються у видаткових накладних, актах приймання-передачі, специфікаціях, тощо.

Товар поставляється окремими партіями до 31.07.2019.

Покупець оплачує товар за ціною, що вказується у видаткових накладних, актах приймання-передачі, специфікаціях, тощо.

Прийом-передача товару по кількості та якості здійснюється на складі Покупця.

На підставі даного договору, задокументовано оприбуткування насіння соняшника згідно видаткових накладних на загальну суму 2512944 грн., т.ч. ПДВ 418824 грн.

Оплата за соняшник проведена в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, а саме: платіжними дорученням від 08.07.2019 № 677 на суму 274536 грн, від 08.07.2019 № 679 на суму 272376 грн, від 08.07.2019 № 680 на суму 246888 грн, від 09.07.2019 № 684 на суму 229824 грн, від 12.07.2019 № 379 на суму 237240 грн, від 12.07.2019 № 378 на суму 235800 грн, від 15.07.2019 № 385 на суму 818424 грн, від 24.07.2019 № 401 на суму 197856 грн.

Станом на 31.07.2019 дебіторська/кредиторська заборгованість по взаєморозрахунках ТОВ «Птахофабрика Крупець» із ФГ «Агрофонд» відсутня.

Операцію з придбання соняшника у регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «Птахофабрика Крупець» відображено наступними записами:

Дт 208 «Корми» Кт631 «Розрахунки з постачальниками» на суму 2094120 грн -оприбуткування соняшника;

Д-т 644 «Податковий кредит» К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 418824 грн відображено податковий кредит за даною операцією;

Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» К-т 311 «Розрахунковий рахунок» на суму 2512944 грн - проведено розрахунки.

ТОВ «Птахофабрика Крупець» операції по взаємовідносинах з ФГ «Агрофонд» відображено в рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» та в додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2019 року на суму ПДВ 418824 грн.

Згідно з актом перевірки, відповідачем встановлено наступні ознаки нереальності операцій позивача з ФГ «Агрофонд»:

ФГ «Агрофонд» є платником ПДВ з 01.11.2016. Засновником, директором та головним бухгалтером ФГ «Агрофонд» є ОСОБА_1 , яким одночасно зареєстровано 10 підприємств (Кіровоградська, Харківська, Тернопільська, Рівненська області). Вид діяльності - вирощування зернових культур; наявність земельних ділянок в 2018 році 494 га, в 2019 році - 49,98 га; оренда земельних ділянок в пайовиків, виплата по ознаці 106 не проведена, в звітах форми 1ДФ - не відображена як у 2018 році, так і 2019 році. Договори оренди земельних ділянок з пайовиками розірвані в листопаді 2018 року. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ФГ «Агрофонд» перебувають орендовані земельні ділянки загальною площею 23,74 га. Згідно даних податкової декларації з плати за землю за 2019 рік, поданої 19.02.2019 площа земельних ділянок, задекларованих ФГ «Агрофонд», становить 49,98 га. Згідно поданих звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за липень 2019 року кількість працюючих - 3 особи. За даними фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва, балансова вартість основних фондів станом на 31.12.2018 складає 105,1 тис. грн. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма 20-ОПП) ФГ «Агрофонд» не подано. За результатами аналітичного пошуку транспортних засобів по «НАІС ДДАІ» МВС України на ФГ «Агрофонд» не зареєстровано транспортні засоби.

У липні 2019 року ФГ «Агрофонд» для птахофабрики реалізовано соняшник в загальній кількості 232,68 тони (згідно з даними ЄРПНН). Інформація зазначена у листі-відповіді керівника ФГ «Агрофонд» (вх.3015/10/17-00 від 25.10.2019) про те, що соняшник є продукцією власного виробництва, вирощений на орендованих земельних ділянках. Збір врожаю соняшника починається восени, тому реалізовувався минулорічний врожай. Однак, за даними статистичної звітності ФГ «Агрофонд» та довідки щодо структури посівних площ - звітів ф.29-сг «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду» на 01.12.2018, ф.4-сг «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур» під урожай 2018 року, посівна площа під соняшник становила 15 га, а валовий збір (фізична вага) 45 т. Згідно пояснення директора ФГ «Агрофонд» (лист від 21.10.19 № 2/10-01) соняшник зберігався на складі за адресою (Березнівський р-н, с. Кургани, вул. Шляхова, 1), на підставі договору оренди майна з ТОВ «Лідер Агробуд». Відповідно до даних Єдиного реєстру речових прав за вказаною адресою та за товариством «Лідер Агробуд» відсутня реєстрація складських приміщень. При зборі урожаю соняшника в кількості 45 тонн ФГ «Агрофонд» в 2019 році реалізовано соняшника всього в кількості 1235,4 тонн, в т.ч. для ТОВ «Птахофабрика Крупець» - 232,7 тонн на загальну ПДВ 418,8 тис. грн. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних відсутнє придбання насіння соняшника у 2018-2019 роках.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено нереальність господарських операцій з поставки ТМЦ від ФГ «Агрофонд» для ТОВ «Птахофабрика «Крупець» у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відповідно встановлено нереальність їх одержання ТОВ «Птахофабрика «Крупець», а саме від вищевказаного постачальника. Перевіркою встановлено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій при складанні первинних документів та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Також, як слідує з акту перевірки, між ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» (Постачальник) та ТОВ «Птахофабрика Крупець» (Покупець) укладено договір поставки від 04.10.2019 № 1/04/10, за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором передавати у власність Покупця насіння соняшника, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, вартість товару, що поставляється відображаються у видаткових накладних, актах приймання-передачі, специфікаціях, тощо. Товар поставляється окремими партіями. Перехід права власності на товар відбувається у момент отримання товару Покупцем на території елеватора СФГ «Крупецьагроптиця», що знаходиться за адресою: с. Крупець, вул. Довга, 67в, що підтверджується трьохстороннім актом приймання-передачі с/г продукції, підписаними уповноваженими особами Постачальника, Покупця та Елеватора. На підставі даного договору, задокументовано оприбуткування насіння соняшника згідно з видатковими накладними на загальну суму 2512944 грн., т.ч. ПДВ 418824 грн.

Оплата за соняшник проведена не в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, а саме: платіжними дорученнями від 09.10.2019 № 1034 на суму 346532 грн, від 11.10.2019 № 1039 на суму 346157,6 грн., від 24.10.2019 № 1097 на суму 143535 грн, від 28.10.2019 № 1117 на суму 28707 грн.

Станом на 31.10.2019 дебіторська/кредиторська заборгованість по взаєморозрахунках з ТОВ «Птахофабрика Крупець» та TOB «ФГ «Агро-Будилів» відсутня.

Операцію з придбання макухи соняшникової у регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «Птахофабрика Крупець» відображено наступними записами:

Дт 208 « Корми» Кт631 «Розрахунки з постачальниками» на суму 720905 грн -оприбуткування соняшника;

Д-т 644 «Податковий кредит» К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 144160грн - відображено податковий кредит за даною операцією;

Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» К-т 311 «Розрахунковий рахунок» на суму 864960 грн - проведено розрахунки.

Документальне оформлення операцій (дані з податкових та видаткових накладних) ТОВ «Птахофабрика Крупець» з ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» відображено в рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» та в додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2019 року на суму ПДВ 144160 грн.

Проте, в ході перевірки встановлено наступні ознаки нереальності операцій ТОВ «ФГ «АГРО-БУДИЛІВ»:

Основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Наявність земельних ділянок: з грудня 2019 року орендує 6,41га у 2-х орендарів. Станом на момент здійснення документального оформлення поставки соняшника відомості про об`єкти оподаткування (20-ОПП) до контролюючих органів не подавались. Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних придбання послуг оренди приміщень платників ПДВ не встановлено. Згідно даних Звіту 1-ДФ («Податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку взаємовідносини із фізичними особами-підприємцями»), звіту по Єдиному соціальному внеску у жовтні 2019 року ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» перебувало у трудових відносинах лише з 1 працівником (засновник, директор і єдиний працівник ОСОБА_2 ). За даними фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва балансова вартість основних фондів станом на 30.09.2019 року становить 0 тис.грн. Отже, у ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» відсутні трудові ресурси, земельні ділянки для вирощування у 2019 році соняшнику. Згідно з витягом з Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» не встановлено реальне джерело походження соняшника по ланцюгу постачання, щодо яких документально оформлені операції із реалізації для ТОВ «Птахофабрика Крупець», а саме: встановлено придбання соняшника у ТОВ «Західний аграрний холдінг» (код 42630143), в кількості 132,335 тонн по ціні 6 750 грн. В свою чергу, ТОВ «Західний аграрний холдінг» здійснював придбання соняшника в жовтні 2019 року у: ТОВ «Трейд Ком Захід» (41504608) в кількості 4014 тонн по ціні 7200 грн/т; ТОВ «Інвест Трейд Сервіс» (41990406) в кількості 9960 тонн по ціні від 5833,33 грн/т до 7125 грн/т. Натомість, ТОВ «Трейд Ком Захід» здійснював придбання соняшника в липні 2019 року (в жовтні 2019 року відсутнє придбання соняшнику) у: ТОВ «Модена Торг» (43048576) в кількості 4998 тонн по ціні від 416,67 грн/т до 7500 грн/т. На вході у ТОВ «Модена Торг» крем-фарба для волосся, капуста, нектарин, сало свине, набір зчеплення та інше. В свою чергу, ТОВ «Інвест Трейд Сервіс» здійснював придбання соняшника в липні 2019 року (в жовтні 2019 відсутнє придбання соняшнику) у: ТОВ «Торгова Компанія Марукрторг» (43162732) в кількості 10000 тонн по ціні 84 грн/т. - ТОВ «Пауер Віз» (42235956) в кількості 10000 тонн по ціні 84 грн/т. При цьому, на вході у ТОВ «Торгова Компанія Марукрторг» крем-фарба для волосся, капуста, кавуни, пиво, коньяк, шампанське, інше, а у ТОВ «Пауер Віз» - взуття чоловіче, жіноче в асортименті. Згідно з поданими деклараціями з ПДВ придбання на території України без ПДВ та за нульовою ставкою не здійснювалося (значення р.10.3 декларацій дорівнює нулю).

Перевіркою встановлено невідповідність оформлених документів щодо змісту господарських операцій ТОВ «Птахофабрика Крупець» з ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» а також ненадання всіх документів, які можуть підтвердити реальність господарських операцій: документів що підтверджують походження права власності на придбане насіння соняшнику (сертифікатів виробника, паспортів якості) до перевірки не надано.

Таким чином, не встановлено джерела походження, с/г виробника насіння соняшнику, придбання якого задокументовано видатковими накладними, виписаними від імені ТОВ «ФГ «Агро-Будилів», та не підтверджено рух товарів в «ланцюгу» постачання від с/г виробника до ТОВ «Птахофабрика Крупець».

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено нереальність господарських операцій з поставки ТМЦ від ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» для ТОВ «Птахофабрика «Крупець» у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відповідно встановлено нереальність їх одержання ТОВ «Птахофабрика «Крупець», а саме від вищевказаного постачальника. Перевіркою встановлено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій при складанні первинних документів та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Встановлені контролюючим органом та описані вище порушення призвели, як стверджує останній, до завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по податку на додану вартість в загальній сумі 562984 грн, в т.ч. за червень 2019 року на 418824 грн., за жовтень 2019 року в сумі 144160 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 08.07.2019 між ТОВ «Птахофабрика Крупець» та ФГ «Агрофонд» укладений договір поставки № 08/07-1, згідно з яким ФГ «Агрофонд» як Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві насіння соняшника в кількості 200 тонн +/- 10%, на загальну суму 2160000 грн, в т.ч. ПДВ 360000 грн, а ТОВ «Птахофабрика Крупець» зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору. Згідно із пунктами 3.2, 4.1, 4.2, 5.1 вказаного Договору, оплата проводиться шляхом перерахування 100% вартості обсягу постачання партії товару без урахування ПДВ в день поставки товару, сума ПДВ - протягом 2-х банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної Єдиному реєстрі податкових накладних. Товар поставляється окремими партіями до 31.07.2019. Право власності на товар та ризик загибелі (псування, загибелі) товару переходить до Покупця з моменту його отримання. Прийом передача товару по кількості та якості здійснюється на складі Покупця.

Вказані господарські операції оформлені наступними документами: видатковими накладними від 08.07.2019 № 53, від 08.07.2019 № 54, від 08.07.2019 № 55, від 09.07.2019 № 56, № 57 від 12.07.2019, від 12.07.2019 № 58, від 12.07.2019 № 59, від 15.07.2019 № 60, від 15.07.2019 № 61, товарно-транспортними накладними від 08.07.2019 № 0000039, від 08.07.2019 № 0000040, від 08.07.2019 № 0000042, від 09.07.2019 № 0000041, від 12.07.24, від 12.07.2019 № 00000045, від 12.07.2019 № 46, від 12.07.2019 № 0000047, від 12.07.2, які підтверджують рух ТМЦ від продавця до покупця, сертифікатами якості на соняшник від 08.07.2019 № 17, від 08.07.2019 № 16, від 08.07.2019 № 18, від 09.07.2019 № 19, від 12.07.2019 № 20, від 12.07.2019 № 21, від 12.07.2019 № 22, від 12.07.2019 № 23, від 12.07.2019 № 24.

За поставлений товар ТОВ «Птахофабрика Крупець» повністю розрахувалось, що підтверджується платіжними дорученнями.

Також судом встановлено, що товар, який придбавався у ФГ «Агрофонд», поставлявся безпосередньо на територію елеватора Селянського (фермерського) господарства «Крупецьагроптиця», що знаходиться за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с.Крупець, вул. Довга, 67в, для зберігання.

Зазначені обставини підтверджуються: договором про надання послуг від 21.01.2014 № 17, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2019 № 27, розшифровкою на збереження від 31.07.2019 № СФГ-585, звітом про рух товарно-матеріальних цінностей з 01.07.2019 по 31.07.2019.

По взаємовідносинах з ТОВ «ФГ «Агро-Будилів».

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.10.2019 року між ТОВ «Птахофабрика Крупець» та ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» укладений договір поставки № 1/04/1, згідно з яким ТОВ «ФГ «Агро-Будилів» як Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві насіння соняшника, а ТОВ «Птахофабрика Крупець» зобов`язується прийняти цей товар і сплати його вартість на умовах цього Договору. Згідно із пунктами 2.2, 2.4, 3.1, 3.2 вказаного Договору, загальна сума (ціна) Договору становить суму всіх видаткових накладних на основі яких було поставлено товар. Оплата проводиться шляхом перерахування 80 % вартості партії товару в день поставки товару, решта 20 % вартості партії товару протягом 2-х банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Товар поставляється окремими партіями. Перехід права власності на Товар відбувається у момент отримання товару Покупцем на території Елеватора Селянського (фермерського) господарства «Крупецьагроптиця» за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Крупець, вул. Довга, 67в, що підтверджується трьохстороннім актом прийому-передачі сільськогосподарської продукції, підписаними уповноваженими особами Постачальника, Покупця та Елеватора.

Товар від ТОВ «ФГ «АГРО-БУДИЛІВ» був отриманий позивачем, що підтверджується наступними документами: видатковими накладними від 07.10.2019 № 14, від 09.10.2019 № 15, від 15.10.2019 № 17; трьохсторонніми актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції від 07.10.2019, від 09.10.2019, від 15.10.2019.

Здійснення позивачем оплати за поставлені товари згідно з вищенаведеними видатковими накладних підтверджується платіжними дорученнями від 11.10.20 № 1039 19 на суму 346187,60 грн, від 24.10.2019 № 1097 на суму 143535 грн, від 09.10.2017 № 1034 на суму 346532 грн, від 28.10.2019 № 1117 на суму 28707 грн.

Також судом встановлено, що зберігання товару, отриманого від ТОВ «ФГ «Агро-Будилів», здійснювалося СФГ «Крупецьагроптиця» відповідно до договору про надання послуг від 21.01.2014 № 17, що підтверджується актом здачі- приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2019 № 121.

Крім того, на підставі матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що насіння соняшника, яке придбавалося у ФГ «Агрофонд», ТОВ «Агро Фелікс» та ТОВ «ФГ «Агро-Будилів», в подальшому передавалося на ТОВ «Крупецький комбікормовий завод», який за завданням ТОВ «Птахофабрика Крупець» здійснював із зазначених ТМЦ виробництво олії, макухи, лузги соняшникової для позивача.

Вказані обставини підтверджуються договором про надання послуг від 02.01.2014 №4, додатком № 35 до Договору про надання послуг від 02.01.2014№ 4, видатковими накладними (у переробку) від 12.07.2019 № 39, від 22.07.2019 № 41, від 25.10.2019 № 65, від 25.10.2019 № 65, звітами про рух товаро-матеріальних цінностей за період з 01.07.2019 по 31.07.2019, за період 01.10.2019 по 31.10.2019, актами надання послуг з переробки від 12.07.2019 № 162, від 22.07.2019 № 171, від 25.10.2019 № 238, звітами виробництва за зміну.

Матеріалами справи стверджується також, що в подальшому, вироблену олію соняшникову нерафіновану позивачем було реалізовано для контрагентів:

- ТОВ «Зімтрекс» (Польща), що підтверджується Контрактом від 26.02.2019 № 5, специфікацією від 26.02.2019 № 1до Контракту від 26.02.2019 № 5;

- HBU Agrol Sp. Z o.o. (Польща), що підтверджується Контрактом від 30.05.2019 № 20, специфікацією № 1 від 30.05.2019 до Контракту від 30.05.2019 № 20, специфікацією від 19.07.2019 № 2 до Контракту від 30.05.2019 № 20, специфікацією від 28.10.2019 № 3 до Контракту від 30.05.2019 № 20;

- DWA PLUS Sp. Z o.o. (Польща), що підтверджується Контрактом від 09.09.2019 № 25;

- TRELEM-JACEK BLIMEL (Польща), що підтверджується Контрактом від 10.09.2019 № 26, специфікацією від 10.09.2019 № 1 до Контракту від 10.09.2019 № 26, специфікацією від 16.10.2019 № 2до Контракту від 10.09.2019 № 26, специфікацією від 28.10.2019 № 3до Контракту від 10.09.2019 № 26;

- ТОВ «СТАР ЛОГІСТИК ЛТД», що підтверджується Договором поставки від 18.09.2019 № 29.

Виконання позивачем зобов`язань в межах вказаних вище контрактів (договорів) підтверджується наявними в матеріалах справи митними деклараціями (форма МД-2), міжнародними товарно-транспортними накладними та видатковими накладними.

Всі вищевказані договори є типовими, для виробництва та подальшої реалізації придбаного товару.

Фіскальний орган зазначає, що обставини, викладені в Акті перевірки, свідчать про відсутність у контрагентів позивача матеріально-технічної і технологічної можливості для самостійного здійснення виду діяльності з поставки товару позивачу у зв`язку з відсутністю основних засобів та необхідної кількості трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Однак, колегія суддів зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При дослідженні реальності господарських операцій судом підлягають встановленню обставини: фактичне вчинення операцій з придбання товарів, що пов`язані з рухом та зміною зобов`язань чи власного капіталу; належне оформлення платником податків відповідних первинних бухгалтерських документів; наявність у сторін правочинів матеріальних, трудових, технічних та технологічних ресурсів; фактична можливість виконання умов правочинів їх сторонами; оцінка наданих позивачем до перевірки та суду первинних документів, зокрема щодо належного їх оформлення (форма, зміст, зазначення необхідних реквізитів).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі 826/2747/13-а.

Крім того, відповідач не заперечує факту здійснення оплати позивачем за поставлений товар та використання придбаного товару у подальшій власній господарській діяльності з іншими контрагентами позивача.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV), визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за умови наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені нормами чинного законодавства.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону № 996-XIV встановлено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, як вірно зазначив в спірному рішенні суд першої інстанції, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою використання їх в господарській діяльності.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від господарських та виробничих можливостей контрагента. Відсутність за твердженням відповідача у контрагентів позивача власних або орендованих основних засобів не свідчить про безтоварність операцій.

Відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно- господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладеним ним договорам.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.01.2018, 15.05.2018, 11.09.2018 у справах №№ 826/1398/14, 810/4391/16, 804/4787/16 відповідно.

Крім того, використані відповідачем інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Тому вони не можуть розглядатись, як належні докази у справі, крім того чинним законодавством не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Програмне забезпечення (інформаційні бази) ДПІ до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відноситься. Крім того, такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.

Крім того, при проведенні вказаного аналізу контролюючий орган безпідставно виключив можливість контрагентів позивача придбавати послуги та роботи в інших суб`єктів господарювання, які не є платниками податку на додану вартість та які обрали інші системи оподаткування, наприклад спрощену, а тому могли не попасти в інформаційні бази податкового органу.

У зв`язку з цим апеляційний суд відкидає доводи апелянта про неможливість вчинення контрагентами позивача поставки товару, навіть з огляду на значний обсяг таких поставок, зазначений у видаткових накладних.

Відтак, всі господарські операції, в реальності яких у контролюючого органу виникли сумніви, підтверджено належним чином оформленими первинними документами та не спростовано відповідачем.

Відсутність певних документів, які, на думку контролюючого органу, свідчать про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами сертифікатів якості, журналу в`їзду/виїзду автомобілів, складських квитанцій) в даному конкретному випадку не спростовує правильності висновків суду першої інстанції про те, що спірні господарські операції мали місце, оскільки підтверджені сукупністю інших зазначених вище доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо доводів апелянта про те, що витрати на правничу допомогу присуджені судом першої інстанції є надмірними та підлягають зменшенню, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою, пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року, 11 квітня 2018 року у справах №№ 815/4300/17, 814/698/16 відповідно.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На виконання вимог цієї норми стороною позивача подано: копію договору про надання правничої допомоги адвокатом щодо підготовки процесуальних документів та представництва інтересів в судах № 10/03 від 10.03.2020 з додатком, у якому зазначені перелік послуг та їх вартість; оригінал ордеру серії РН-853 № 006 від 10.03.2020; акт наданих послуг від 02.07.2020; копію платіжного доручення № 437 від 12.03.2020.

В акті наданих послуг від 02.07.2020 зафіксовано, що на виконання зобов`язань за укладеним Договором про надання правничої допомоги адвокатом від 10.03.2020 № 10/03, Адвокатське бюро «Віталія Коритнюка» надало ТОВ «Птахофабрика Крупець» правничу допомогу щодо підготовки документів та представництва Товариства у Рівненському окружному адміністративному суді за позовом останнього до Головного управління ДПС у Рівненській області, вартість якої за домовленістю Сторін становить 10000 грн без податку на додану вартість. Згідно з вказаним актом, були надані наступні послуги: 1) проведено аналіз наданих Клієнтом документів, що стосуються прийнятого податкового повідомлення - рішення № 1 від 05.03.2020 (акту планової документальної перевірки, податкових повідомлень- рішень, розрахунків штрафних санкцій) 1 год. х 500 грн; 2) проведено аналіз додаткових доказів (бухгалтерських документів Клієнта) 3 год. х 500 грн; 3) підготовка позовної заяви про скасування податкового повідомлення - рішення № 1 від 05.03.2020 4 год. х 1000 грн; 4) підготовка відповіді на відзив на позовну заяву 2 год. х 1000 грн; 5) супроводження справи щодо скасування податкового повідомлення - рішення № 1 від 05.03.2020 в Рівненському окружному адміністративному суді (в т.ч -участь в судовому засіданні 07.08.2020) 1000 грн.

З огляду на зміст документів, що подані позивачем до суду першої інстанції, складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, апеляційний суд вважає, що витрати на правничу допомогу зменшенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див. серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

У п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також Суд в пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 460/2042/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 02.12.2020