Справа № 580/4807/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30 листопада 2020 року справа № 580/4807/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

28 жовтня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2019 та поновити його.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 вказану позовну заяву залишено без руху і надано позивачу десятиденний строк із моменту отримання зазначеної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 02.11.2020 позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду (вх. №32302/20 від 23.11.2020), в якій просить поновити строк звернення до суду.

Ознайомившись з вказаною заявою, суддя зазначає таке.

В обґрунтування строку звернення до суду позивач зазначив, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 №10/5026/290/2011 затверджено мирову угоду між ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та іншими кредиторами. Предметом мирової угоди є домовленість між боржником та кредиторами про порядок відстрочення та розстрочення конкурсних кредиторських вимог боржника перед кредиторами.

Відповідач керуючись вищезазначеною ухвалою 11.07.2019 прийняв постанови про закінчення виконавчих проваджень по всіх виконавчих документах, які перебували на примусовому виконанні.

В зв`язку з тим, що ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» порушено строки виконання умов мирової угоди, проведено звірку сум заборгованості, які підлягали погашенню на підставі мирової угоди, в ході якої виявлено, що сума 69686,57 не ввійшла до конкурсних боргів боржника перед кредиторами та до умов мирової угоди, а прирощена боржником після порушення справи про банкрутство. На підставі чого позивача звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2019.

Суддя критично ставиться до вказаних доводів позивача, виходячи з такого.

З матеріалів позову вбачається, що оскаржувана постанова винесена 11.10.2019, однак позивач звернувся з адміністративним позовом 28.10.2020, що перевищує встановлений законом десятиденний строк звернення до адміністративного суду.

Доводи представника позивача, що строк пропущений з поважних причин внаслідок того, що проведено звірку сум заборгованості, які підлягали погашенню на підставі мирової угоди, в ході якої виявлено, що сума 69686,57 не ввійшла до конкурсних боргів боржника перед кредиторами та до умов мирової угоди, а прирощена боржником після порушення справи про банкрутство, суддею поважними не визнаються, оскільки такі твердження не підтвердженні доказами.

Крім того, суддя зазначає, що предмет спору в даній справі є визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2019 та його поновлення, заява про поновлення строку звернення викладена щодо постанови про закінчення виконавчих проваджень по всіх виконавчих документах прийнятих 11.07.2019.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обовязків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України (заява №20347/03, §35) визначено, що …пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом ... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності….

В питаннях пов`язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі Олександр Волков проти України (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що … строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений десятиденний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, пояснення позивача щодо строку звернення до адміністративного суду, вказані в клопотанні, не вбачаються суддею поважними причинами пропуску строку.

Частиною 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Також суддя звертає увагу, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.11.2020, зазначено про те, що позивач просить скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження 11.10.2019, проте її копію до позовної заяви не додав. Натомість позивач додав до позовної заяви копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №54308866 від 15.07.2019, проте позовних вимог щодо вказаної постанови не заявляє.

Суддя звертає увагу, що вказаний недолік позивачем не усунуто.

З викладеного вбачається, що вимоги ухвали у встановлений судом строк позивачем не виконані.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.П. Тимошенко