Справа № 640/13851/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ПАТ «БАНК КАМБІО» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 23 квітня 2019 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що ПАТ «БАНК КАМБІО» подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року із порушенням установленого строку, що є підставою для застосування штрафу згідно з п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві від ПАТ «БАНК КАМБІО» не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» було віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04 грудня 2014 року № 140 у ПАТ «БАНК КАМБІО» з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 46, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік з 02 березня 2015 року по 01 березня 2016 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14 лютого 2019 року № 350 ліквідаційну процедуру та повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» було продовжено до 01 березня 2020 року включно.

Головне управління ДФС у м. Києві провело камеральну перевірку податкової звітності ПАТ «БАНК КАМБІО», за результатами якої склало акт від 01 березня 2019 року № 000966/26-15-12-12/26549700.

На підставі вказаного акту відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № , яким нарахувало позивачу штраф у розмірі 170 грн 00 коп. за порушення строку подачі податкової звітності.

Вказане рішення контролюючого органу ПАТ «БАНК КАМБІО» оскаржило до ДФС України, однак рішенням від 04 липня 2019 року № 30733/6/99-99-11-06-01-25 у задоволенні скарги було відмовлено.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 23 квітня 2019 року № , ПАТ «БАНК КАМБІО» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ПАТ «БАНК КАМБІО», суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача санкцій після початку процедури ліквідації банку суперечить вимогам п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України та ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Матеріально-правовою підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № стали пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік.

Під час проведення камеральної перевірки відповідач встановив, що граничний строк для подачі податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2018 року спливав 10 травня 2018 року, в той час як фактично така декларація була подана позивачем 15 травня 2018 року.

Положеннями п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у редакції, що діяла на час винесення податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № було передбачено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

ПАТ «БАНК КАМБІО» не заперечує, що податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2018 року була подана з пропуском установленого стоку.

Позовні вимоги було обґрунтовані тим, що на стадії ліквідації банку додаткові зобов`язання, у тому числі щодо сплати штрафів, не виникають.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України він не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до пп.пп. 14.1.39, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У свою чергу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції, здійснивши аналіз зазначених норм права, прийшов до правильного висновку про те, що нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами Податкового кодексу України, однак питання погашення податкових зобов`язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, застосування до ПАТ «БАНК КАМБІО» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення строку подачі податкової звітності під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2019 року № підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві не містить заперечень проти висновків, зроблених судом першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України та ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають виключно у тому, що ПАТ «БАНК КАМБІО» подало податкову звітність з порушенням установленого строку. Факт перебування позивача на стадії ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Головне управління ДПС України у м. Києві не враховує, проте і не зазначає підстав для не застосування ч. 3 ст. 46 вказаного Закону до спірних правовідносин.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 09 квітня 2020 року, та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку