Справа № 580/3603/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року справа № 580/3603/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), в якій просить стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середній заробіток за весь час затримки виплат доплати за службу у нічний час та заборгованості по індексації грошового забезпечення з 01.10.2019 р. по 27.05.2020 на користь ОСОБА_1 - в сумі 79 742 грн. 40 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідач своєчасно не виплатив йому грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення (рішення суду у справі №580/3831/19), тому позивач вважає, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки такого розрахунку відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України. Тому просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що сума середнього заробітку, яку просить стягнути позивач, у дев`ять разів більша, ніж сума, яка стягнута згідно рішення суду у справі №580/3831/19, тому вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №580/3831/19 позов задоволено частково: стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 30.06.2018 в сумі 7468 грн. (сім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 42 коп.; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 30.10.2017 в сумі 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 85 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №580/3831/19, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року змінено в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 року по 30.06.2018 року в сумі 7468,42 грн. та викладено його у наступній редакції: «Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 30.06.2018 в сумі 6070,58 грн.(шість тисяч сімдесят) грн.58 коп.». В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року залишено без змін.

Позивач вважаючи, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу середній заробіток за час затримки виплати доплати за службу в нічний час та заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 01.10.2019 по 27.05.2020 (день вирішення спору щодо виплат) в сумі 79 742 грн. 40 коп.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Для вирішення спору суд також врахував висновки Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №810/1543/17.

Верховний Суд у цьому рішенні вказав, що за такого правового врегулювання, передбаченого частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

При цьому стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що стягнення з Департаменту патрульної поліції заборгованості по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення на користь позивача відбулося на підставі рішення суду у справі №580/3831/19.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі Меньшакова проти України від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень положення статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин, Верховний Суд у згаданому рішенні №810/1543/17 зазначив, що за наявності спірних правовідносин, які стосуються саме розміру належних звільненому працівникові сум, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3831/19 в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2019 року у справі №0940/1532/18.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати доплати за службу в нічний час та заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 01.10.2019 по 27.05.2020 (день набрання законної сили судовим рішенням у справі №580/3831/19) в сумі 79742,40грн.

На підставі вищевикладеного, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить до висновку, що позовні вимоги не належить задовольнити.

Враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору не підлягають компенсації на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Г. Паламар