Справа № 580/3542/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року справа № 580/3542/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби у Черкаській області, Монастирищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Державної міграційної служби у Черкаській області (далі - відповідач 1), Монастирищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області (далі - відповідач 2) в якій просить:

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби у Черкаській області вести облік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за: прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, без використання засобів ЄДДР, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби у Черкаській області та Монастирищенського районного сектора Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у видачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорта громадянина України у Формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- зобов`язати Монастирищенський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорт громадянина України у Формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

В обгрунтування позовних вимог, зазначених у позовній заяві вказано, що позивач, як законний представник неповнолітнього звернулась до відповідача 1 із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992р. Однак, отримали відмову, яка мотивована відсутністю правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки з огляду на не подачу заявником встановленого Законом переліку документів необхідних для видачі паспорта у формі книжечки. Вказану відмову вважає протиправною, оскільки позивачем подано перелік документів встановлений п.13 Порядку №2503-XII, які відповідачем в свою чергу не прийнято. Крім того, зазначено, що Постанова Великої Палати Верховного суду від 19.09.2018р. у зразковій справі №806/3265/17 підлягає до застосування до спірних правовідносин.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15.10.2020р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що позивач та його законний представник звернулись до відповідача із заявою про видачу паспорта громадянина України складеної в довільній формі, без додержання вимог законодавства про видачу паспорта громадянина України, не надано переліку документів встановлених Порядком №2503-ХІІ, у зв`язку з чим розглянуто таку заяву в порядку ЗУ "Про звернення громадян" а відповідь органу міграційної служби за заявою позивача не є рішенням про відмову у наданні адміністративної послуги. Також зазначено, що відповідачем 1 засобами поштового зв`язку отримано від позивача заяву форми 1 з копією свідоцтва про народження та двома фотокартками розміром 3,5х4,5см. При цьому відповідачі наголосили, що поданий пакет документів не відповідає вимогам п.13 Положення №2503-ХІІ та поданий з порушенням строку, встановленого правилами п.18 Положення №2503-ХІІ. Звернуто увагу, що висновки зразкової справи не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки заяву позивача розглянуто у порядку Закону України "Про звернення громадян".

28.10.2020р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначено, що заяви та додаток 1 відповідачами не були повернуті позивачу та не були належно розглянуті, в зв`язку із чим відповідачі не вчинили дій передбачених законодавством.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього - ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 25.03.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва.

01.07.2020р. ОСОБА_1 звернулась до Монастирищенського РС УДМС України в Черкаській області з письмовою заявою, в якій просила вчинити дії згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII та видати її дитині ОСОБА_2 паспорт у вигляді паспортної книжечки.

Також 01.07.2020р. позивач звернулась до УДМС України в Черкаській області, в якій просила вести облік ОСОБА_2 згідно Положення №2503-ХІІ, без використання номера УНЗР.

09.07.2020р. УДМС України в Черкаській області за результатами розгляду вищевказаної заяви позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» останній надано відповідь за вих.№Д-82/6/7101-20/7101.6/4362-20, в якій зазначено, що у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке зобов`язує УДМС України в Черкаській чи його територіальний підрозділ області видати паспорт громадянина України громадянину ОСОБА_2 у УДМС відсутні правові підстави оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

10.07.2020р. Монастирищенським районним сектором УДМС України в Черкаській області за результатами розгляду заяви позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» останній надано відповідь за вих.№7125-149/7125.2-20, в якій роз`яснено порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України та повідомлено, що правові підстави для видачі її сину ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відсутні.

08.07.2020р. до Монастирищенського РВ УДМС України в Черкаській області з письмовою заявою (вх.№ 191/1/7125-20ЕД) звернувся ОСОБА_2 , в якій просив вчинити певні дії та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII. До вказаної заяви ОСОБА_2 було додано витяг з постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17.

22.07.2020р. Монастирищенським районним сектором УДМС України в Черкаській області за результатами розгляду вищевказаної заяви в порядку Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_2 надано відповідь за вих.№7125-164/7125.2-20, в якій роз`яснено порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України та повідомлено, що для документування заявника паспортом громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, останньому або його законному представнику необхідно звернутися до Монастирищенського РС УДМС України в Черкаській області та подати перелік документів встановлений Тимчасовим порядком від 06.06.2019р. №456, в зв`язку із чим правові підстави для видачі заявнику паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відсутні.

В подальшому, позивачем подано до заяву про видачу паспорта за формою Додатку 1 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, до якої долучено: ксерокопію свідоцтва про народження, ксерокопію сторінок паспорту матері та дві фотокартками розміром 3,5х4,5см. (відповідно до відмітки здійсненої ОСОБА_2 24.07.2020р. на заяві - від прийому додатку 1 головний спеціаліст ОСОБА_3 відмовилась. Запис проведено у присутності його законного представника - ОСОБА_1 ).

З відзиву Управління Державної міграційної служби у Черкаській області на адміністративний позов судом також встановлено, що 28.07.2020р., Монастирищенським районним сектором, отримано засобами поштового зв`язку, заяву (додаток 1) про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_2 , ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ксерокопію сторінок паспорту матері - ОСОБА_1 та дві фотокартками розміром 3,5х4,5см.

Вважаючи відмови відповідачів 1,2 протиправними, позивач звернулась в інтересах неповнолітнього, за захистом його прав з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. №2235-III визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення №2503-ХІІ).

Згідно з п.1, 3 Положення №2503-ХІІ, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 5 Положення №2503-ХІІ містить опис паспортної книжечки, її форми та змісту, а також порядок заповнення.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України від 20.11.2012р. №5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон України №5492-VI).

Згідно з ч.1 ст.13 Закону №5492-VI, документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону №5492-VI, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч.1 ст.21 Закону №5492-VI).

Оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015р. (далі - Порядок №302).

Суд зазначає, що положеннями Закону №5492-VI, Порядком №302, та Положенням №2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб`єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-XII (далі - Положення №2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.13 Положення №2503-ХІІ, для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35 х 45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Відповідно до п.п.1 п.7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 35 Порядку №302 визначений перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.

Відповідно до п.37 Порядку №302, працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24 - 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2019р. №456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, пунктом 3 якого передбачено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.

Таким чином, з аналізу вказаних положень законодавства, судом вбачається, що передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою, з долученням визначеного переліку документів.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається судом із матеріалів справи, заяви позивача від 01.07.2020р. та від 08.07.2020р. були подані без дотримання вимог п.13 Положення №2503-ХІІ, а саме не надано необхідних для оформлення паспорта документів - двох фотокарткок розміром 35 х 45 мм., заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України, свідоцтво про народження.

З даного приводу суд зазначає, що подані заяви від 01.07.2020р., 08.07.2020р. за своєю формою, з огляду на відсутність (зокрема фотокарток) документів, передбачених п.13 Положення №2503-ХІІ, унеможливлювали оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки за своєю формою такий паспорт передбачає вклеювання фотокартки, в зв`язку із чим відмови відповідачів 1,2 у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, на підставі зазначених заяв суд вважає обгрунтованими, в зв`язку із чим підстави для визнання їх протиправними у суду відсутні.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними відмов відповідачів 1,2 за наслідками розгляду заяв позивача від 01.07.2020р., 08.07.2020р. суд вважає необгрунтованими.

Разом з тим, як вбачається із позову та заяв позивача від 01.07.2020р. та 08.07.2020р. позивач про оформлення та видачу неповнолітньому сину паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зазначила, про відмову від оформлення паспорту у формі пластикової картки типу ІD-1 та не надає згоди на обробку персональних даних.

З приводу вказаної обставини, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Постанови №302 затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, що додається.

Згідно з пунктом 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено: з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII; з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація, як біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Разом з тим, згідно з частинами п`ятою, шостою статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

При цьому, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, у межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, вказані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року №2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у статті 5 і 6 цієї Конвенції; …".

За сталою практикою ЄСПЛ першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Таким чином, суд дійшов до висновку, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

Крім того, питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі.

Так, у постанові від 19.09.2018р. у зразковій справі Пз/9901/2/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Разом з тим, при вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мали подвійного тлумачення, не звужували права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускали жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Будь-яке обмеження прав і свобод особи, за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018, повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України (при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17, та враховуючи оставини даної справи зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, 24.07.2020р. позивачем подано до Відповідача 2 Заяву про видачу паспорта за формою Додатку 1 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, (а.с.257-261) до якої долучено: ксерокопію свідоцтва про народження, ксерокопію сторінок паспорту матері та дві фотокартками розміром 3,5х4,5см. (відповідно до відмітки здійсненої ОСОБА_2 24.07.2020р. на заяві - від прийому додатку 1 головний спеціаліст ОСОБА_3 відмовилась. Запис проведено у присутності його законного представника - ОСОБА_1 ).

Вказані обставини відповідачами у відзиві на адміністративний позов не спростовано.

Як зазначалося вище, пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України (затверджено постановою ВР України від 26 червня 1992 року №2503-XII, в редакції постанови від 2 вересня 1993 року №3423-XII) для одержання паспорта громадянин подає: (1) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; (2) свідоцтво про народження; (3) дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; (4) у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Форма такої заяви, зазначеної у пп.1 п. 13 була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №320 від 13.04.2012р. «Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», а саме додаток 1. Однак, наказ Міністерства внутрішніх справ України №320 від 13.04.2018р. втратив чинність на підставі наказу МВС №161 від 01.03.2018р.

Відтак, іншого зразка форми про видачу паспорта громадянина України, встановленого Міністерством внутрішніх справ України для реалізації п. 13 Положення про паспорт на сьогодні немає.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України №456 від 06.06.2019 «Про затвердження Тимчасового порядку оформленні і видачі паспорта громадянина України» хоч і містить форму заяви про видачу паспорта громадянина України (додаток 1), проте наказ №456, виходячи із його суті і змісту, не може бути застосовано у даних правовідносинах, оскільки на дату подання документів відсутнє на користь заявника рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302» постановлено: «Внести зміну до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1188; 2016 р., № 87, ст. 2829), доповнивши його абзацом такого змісту: "Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.".

При цьому, суд наголошує, що положення п.13 Постанови № 2503-ХІІ не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки.

На виконання вказаної постанови Міністерством внутрішніх справ України виданий наказ від 13.04.2012р. №320 "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", який встановлював форму заяви про видачу паспорта та перелік документів, які необхідно подати, однак вказаний наказ втратив чинність 01.03.2018р.. Разом з цим, втрата чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, на переконання суду, не позбавляє права особи звернутися до відповідних органів Державної міграційної служби України із заявою про отримання паспорту громадянина України у формі книжечки, передбаченого Постановою №2503-ХІІ, в іншому випадку це б суперечило принципу верховенству права.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про видачу паспорту у формі книжечки від 24.07.2020р. додано: свідоцтво про народження та дві фотокартки розміром 35х45 мм., тобто всі документи визначені п. 13 Постанови № 2503-ХІІ.

При цьому, до матеріалів справи відповідачами не надано доказів розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу паспорта із доданими документами від 24.07.2020р., в зв`язку із чим, на переконання суду, відповідач 2, допустив бездіяльність, яку, з огляду на подання заявником повного переліку документів встановлених п. 13 Постанови №2503-ХІІ, слід визнати протиправною.

Слід також зазначити, що відповідач зазначаючи про невідповідність поданого ОСОБА_2 пакету документів вимогам п.13 Положення №2503-ХІІ не зазначив в чому саме полягає така невідповідність.

З приводу посилання відповідача 1 у відзиві про пропущення позивачем строку звернення із заявою щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки і це є порушенням вимог пункту 18 Положення №2503-ХІІ, суд зазначає, що пропуск вказаного строку дійсно має місце, водночас, вказану обставину не можна тлумачити так, що із зазначеної підстави особа взагалі повинна бути позбавлена права на отримання паспорту у формі книжечки.

Підсумовуючи наведене, суд також зазначає, що статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини 2 стаття 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвитку людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на те що позивачем здійснено належні дії, подано повний перелік документів, встановлений п.13 Положення №2503-ХІІ, а відповідачем 2 допущено, встановлену в ході розгляду даної справи, бездіяльність, суд вважає, що ефективним захистом порушених прав позивача є зобов`язання Монастирищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорта громадянина України у Формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління Державної міграційної служби у Черкаській області вести облік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за: прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, без використання засобів ЄДДР, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Суд зазначає, що відповідно до приписів КАС України у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи, суд не може приймати рішення задовольняючи позовні вимоги стосовно правовідносин, які можуть виникнути у майбутньому, в зв`язку із чим дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

З урахуванням зазначеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно вимог статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Монастирищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області щодо видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Зобов`язати Монастирищенський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Черкаській (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Жовтнева, 1, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ - 37852733) оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-ХІІ.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко