Справа № 360/3956/20
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справi

02 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3956/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участю секретаря судового засідання Печегіної Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення індексації грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого звернулась адвокат Буряк Олена Миколаївна (далі також представник позивача), до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 14.09.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 14.09.2018 - березень 2018 року;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.09.2018 у сумі 105 532,09 грн із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 14.09.2018 - березень 2018 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 13.10.2013 до 14.09.2018. З 14.09.2018 Позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Станом на день прийняття наказу про звільнення в запас з позивачем ним не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема, Законом України від 06.02.2003 № 491-IV «Про індексацію грошових доходів населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 520/437/20 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задоволено.

Згідно картки особового рахунку військовослужбовця Позивачу була виплачена за рішенням суду індексація грошового забезпечення у сумі 6 839,86 грн.

Як зазначено в листі військової частини НОМЕР_1 , індексація по рішенню суду виплачувалась не з урахуванням базового місяця - січня 2008 року, а на момент збільшення заробітної плати.

З такими діями військової частини НОМЕР_1 Позивач не погоджується через те, що при здійсненні розрахунку індексації грошового забезпечення Відповідач не застосував місяці для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, а саме: в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 14.09.2018 - березень 2018 року згідно абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Позивач вважає, що бездіяльність щодо незастосування військовою частиною НОМЕР_1 місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення: січень 2008 року та березень 2018 року є протиправною і необґрунтованою.

Отже, Позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з позовною заявою.

Також вважає, що предмет по цій позовній заяві не є тотожним з попереднім позовом до військової частини НОМЕР_1 про здійснення індексації. Так, у справі №520/437/20 Позивач не висловлював свою правову позицію щодо питання проведення індексації за таким алгоритмом, а саме: визначення базових місяців (січень 2008 року та березень 2018 року) для проведення Позивачу індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

Вважає, що під час розгляду справи №520/437/20 порядок проведення індексації не входив до предмета доказування по справі та не досліджувався судом, а між сторонами на час розгляду справи не існувало спірних правовідносин щодо порядку проведення індексації грошового заробітку.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 14 Порядку №1078 визначено, що єдиним органом, який має право надавати роз`яснення щодо порядку нарахування індексації грошових доходів населення є Мінсоцполітики.

Так, Мінсоцполітики у своєму листі від 29.12.2017 № 122/0/66-17 зазначає, що посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року.

Цим же листом від 29.12.2017 №122/0/66-17 Мінсоцполітики визначає, що сума індексації у грудні 2017 року становить 4 258,75 грн (1762 (прожитковий мінімум) х 241,7 (коефіцієнт індексації) / 100).

На думку позивача, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

Розмір індексації грошового забезпечення Позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 склав 86 051,13 грн.

01 березня 2018 року вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Порядок №704). якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Пунктом 2 Порядку № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так, у березні 2018 року величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3%, сума нарахованої індексації - 4 463,15 грн (1762,00*253,3)/100. Відповідно до копії картки особового рахунку грошове забезпечення Позивача за лютий 2018 року склало 7834,64 грн, а за березень 2018 року - 8 227,56 грн.

Таким чином, збільшення розміру грошового забезпечення у березні 2018 р. в порівнянні з попереднім місяцем склало 392,92 грн (8 227,56 грн 7834,64 грн).

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз.4 п. 5 Постанови КМУ №1078).

Таким чином, сума фіксованої індексації у березні 2018 року склала 4070,23 грн (4 463,15 грн 392,92 грн), яка виплачується до наступної зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), а березень 2018 року став базовим.

Так, єдиним визначеним законодавством методом визначення чи належить позивачу індексація грошового забезпечення в березні 2018 року є визначення суми, яка була б належна позивачу до виплати за мінусом суми збільшення грошового доходу.

Виходячи з вищенаведеного, всупереч абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078, Відповідач, починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував індексацію грошового забезпечення в розмірі 4070,23 грн в місяць.

Вважає, що розмір індексації грошового забезпечення Позивача за період з 01.03.2018 по 14.09.2018 склав 26 320,82 грн.

При цьому, Позивач у вересні 2018 року відпрацював 14 днів, у зв`язку з чим індексація в такому випадку нараховується пропорційно відпрацьованим дням (п. 4 Порядку № 1078) та склала: 1 899,44 грн (4070,23 грн/30*14).

Крім того, Позивачу було виплачено індексації за рішенням суду 6 839,86 грн, що враховано в розрахунок індексації грошового забезпечення.

Всього за розрахунком сума індексації грошового забезпечення Позивача за період з 01.12.2015 по 14.09.2018 становить 105 532,09 грн (86 051,13 грн + 26 320,82 грн - 6 839,86 грн), яку просить стягнути.

Ухвалою від 05.06.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 65-66).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 12.11.2020 (арк. спр. 36-37).

12.11.2020 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 02.12.2020 (арк. спр. 43).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (арк. спр. 42, 46, 47).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 520/437/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2013 по 14.09.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2013 по 14.09.2018 (арк. спр. 49-50).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 по справі № 520/437/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернута скаржнику (арк. спр. 51).

На виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 520/437/20 позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення у сумі 6 839,86 грн.

Тобто, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 520/437/20 спір вирішений, рішення знаходиться на стадії виконання.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Водночас, умови і порядок виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі альтернативно - Закон № 1404), згідно зі статтею 1 та частиною першою статті 18 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню; виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого рішення суду, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом у справі № 360/3150/18.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді заявлених позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Окрім того, статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 КАС України, згідно з частиною першою якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зазначає, що зазначені положення КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, розмір нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 14.09.2018, може бути оскаржений відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої названої статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, суперечитиме статті 129-1 Конституції України.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Зазначене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 та від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 14.09.2018, він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними відповідних рішень, дій чи бездіяльності, вчинений суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, оскільки існує рішення суду, що набрало законної сили, з того самого фактичного предмету спору (право позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.09.2018) і між тими самими сторонами, вбачається висновок про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі за позовом до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.09.2018 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

Керуючись статтями 238, 239, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення індексації грошового забезпечення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця