Справа № 640/22623/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ № 640/22623/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
провизнання протиправним та скасування постанов від 06.08.2020

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазнюка Данила Максимовича від 06.08.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. (ВП № 61089397 від 29.01.2020), визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазнюка Данила Максимовича від 06.08.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. (ВП № 61089397 від 29.01.2020)

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

04.11.2020 суд на підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2020 рекомендованим листом за трек-кодом №886, позивачем отримано постанови від 06.08.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. та у розмірі 3400 грн. у ВП № 61089397. Саме з цієї дати, позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження ВП № 61089397, оскільки останній не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №554/13475/15-ц, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником такої постанови. Враховуючи те, що позивач, як боржник не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження у справі, то відповідно постанови про накладення на останнього штрафів є передчасними, такими, що прийнятті із порушеннями, оскільки винесені одночасно - 06.08.2020.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, натомість надав суду матеріали виконавчого провадження ВП № 61089397.

У додаткових поясненнях до позовної заяви, представник позивача зазначив, що у матеріалах виконавчого провадження ВП № 61089397 відсутні докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача, що у свою чергу, підкреслює протиправність дій відповідача в частині винесення оскаржуваних постанов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2017 по справі №757/40399/16-ц в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 09.01.2018 скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2017, прийнято нову постанову, якою визнано інформацію, поширену ОСОБА_1 в радіоефірі у вечірній студії «Радио Вести», під час обговорення питань ціноутворення на нафтопродукти: «…Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. Это «БРСМ-нафта». … там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тысяч тонн» недостовірною,

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення за власний рахунок повідомлення під заголовком «Спростування» в ефірі радіостанції «Радіо Вісті », а саме «…Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. Это «БРСМ-нафта». … там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тысяч тонн». У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

09.01.2020 Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист по справі №757/40399/16-ц, який в подальшому був пред`явлений стягувачем до виконання.

29.01.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження у справі №61089397 та надано боржнику 10 робочих днів на виконання вказаної постанови.

06.08.2020 у зв`язку зі невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження у справі, державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про накладення штрафу у сумі 1700,00 грн.

06.08.2020 у зв`язку зі невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження у справі, державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про накладення штрафу у сумі 3400, 00 грн.

Як вбачається, згідно наявного у справі рекомендованого поштового відправлення за трек -кодом №886, вищевказані постанови від 06.08.2020 були відправлені позивачу 26.08.2020.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06. 2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини:

1) факт виконання чи невиконання рішення;

2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не було додано жодних доказів на підтвердження того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника, у той же час, боржник стверджував, що не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, що фактично позбавило останнього можливості виконати рішення суду у добровільному порядку.

Відповідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою передбачено можливість добровільного виконання вимог виконавчого документа.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Зазначені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постановах від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц.

Тобто, суд встановив, що державний виконавець перед тим, як прийняти оскаржувані постанови про накладення штрафу не перевірив факт отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та наклав на останнього штрафні санкції.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №61089397, 04.09.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 11 ч. 1, ст. 39, ст. 40 Закону № 1404-VІІІ.

Так, ч.1. ст. 40 Закону № 1404-VІІІ передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, з вищевказаного слідує, що державним виконавцем у випадку закінчення виконавчого провадження приймаються дії щодо скасування інших, вжиті виконавцем заходів щодо виконання рішення.

Враховуючи те, що зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.09.2020 не вбачається того, що державним виконавцем були скасовані постанови про накладення на боржника штрафу, крім того, відповідачем не було повідомлено суд про скасування таких постанов у іншому порядку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваних постанов, як таких, що винесені без перевірки державним виконавцем факту отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, суд зазначає, що згідно вимог ч. 2 ст. 28 Закону № 1404-VІІІ виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Водночас, як зазначається позивачем та не спростовано відповідачем, постанови про накладення надіслано державним виконавцем лише 26.08.2020, тобто через 20 календарних днів після прийняття, чим у свою чергу порушено строки скерування процесуальних документів виконавчого провадження.

До того ж, аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення повторного штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що повторна постанова про накладення штрафу прийнята державним виконавцем в один день із первісною постановою, суд приходить до висновку про її передчасність та протиправність.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не розподіляються з підстав звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,іпн. НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.08.2020 ВП № 61089397 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.08.2020 ВП № 61089397 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур