Справа № 9901/33/20
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 9901/33/20

Провадження № 11-213заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року (суддя Гончарова І. А.) у справі № 9901/33/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення в частині та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 27 червня 2019 року № 558/ко-19 про визнання судді Рівненського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 такою, що відповідає займаній посаді, в частині абзацу 3 резолютивної частини щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням. Також позивачка просила поновити пропущений строк звернення до суду.

2. Позов мотивовано тим, що за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді ВККС прийняла рішеннявід 27 червня 2019 року № 558/ко-19, відповідно до якого суддя Рівненського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 набрала 714,25 бала та визнана такою, що відповідає займанні посаді. При цьому в абзаці 3 резолютивної частини рішення зазначено, що воно набирає чинності в порядку, визначеному підпунктом 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 зі змінами. Однак рішення ВККС в оскаржуваній частині не містить обґрунтувань та мотивів, якими вона керувалася, незважаючи на те, що це обумовлює настання юридично значимих наслідків для позивачки у вигляді необхідності підтримки рішення Комісії її пленарним складом.

3. На обґрунтування поновлення пропущеного строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначила, що після закінчення співбесіди оскаржуване рішення не було їй вручено. Копія оскаржуваного рішення надійшла 29 січня 2020 року за місцем роботи позивачки - до Рівненського окружного адміністративного суду, про що свідчить відтиск штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

4. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10 лютого 2020 року визнав неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення в частині. Суд залишив без руху позов ОСОБА_1 та встановив строк у десять днів з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом та надання відповідних доказів, що підтверджують такі обставини, а також надання документа про сплату судового збору.

5. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04 березня 2020 року продовжив позивачці строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме шляхом надання до суду офіційної інформації з джерел Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - ПАТ «Укрпошта») щодо отримання ВККС адвокатського запиту від 20 липня 2019 року № 63.

6. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії про визнання протиправним і скасування рішення в частині повернув позивачці.

7. Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 була присутня на засіданні Комісії 27 червня 2019 року, де відповідачем проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, а відтак неспростовним є той факт, що позивачка усвідомлювала про можливе порушення її прав, свобод та охоронюваних інтересів. При цьому копія оскаржуваного рішення надійшла позивачці за місцем її роботи на адресу Рівненського окружного адміністративного суду лише 29 січня 2020 року, тобто позивачка майже через сім місяців після прийняття оскаржуваного рішення звернулася до ВККС із запитом про видачу їй копії рішення від 27 червня 2019 року № 558/ко-19.

8. Суд наголосив на тому, що реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні й об`єктивні причини.

9. З огляду на копію адвокатського запиту від 20 липня 2019 року № 63, який був направлений адвокатом Харчуком В. І. на адресу ВККС, та копію повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 478, у якому адресатом зазначено ВККС, що містяться в матеріалах позовної заяви, а також надану позивачкою довідку відділення поштового зв`язку № 205 ПАТ «Укрпошта» від 13 березня 2020 року № 18 про отримання рекомендованого поштового відправлення № 478, у якій зазначено, що таке поштове відправлення було направлено на адресу Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), суд дійшов висновку, що вказані підстави пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом не можуть бути визнані поважними, оскільки позивачкою не надано належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, зокрема доказів, які б підтверджували звернення представника позивачки з адвокатським запитом від 20 липня 2019 року № 63 до ВККС з метою отримання копії рішення відповідача від 27 червня 2019 року № 558/ко-19.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

10. Не погодившись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,на обґрунтування якої зазначила, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи.

11. Скаржниця зазначила, що на усунення недоліків позовної заяви до суду першої інстанції дійсно була надана довідка ПАТ «Укрпошта», у якій указано, що адвокатські запити були надіслані на адресу ВРП, а не ВККС. Це пояснюється тим, що адвокат допустив помилку під час адресування конверта, а тому лист був доставлений ВРП замість ВККС. Разом із цим скан-копії адвокатського запиту були одночасно надіслані на офіційну електронну адресу Комісії, що зазначена правильно. Ця обставина може бути підтверджена скриншотом електронної пошти. Крім цього, в заяві про усунення недоліків, поданій до суду першої інстанції, позивачка зазначила, що ВККС самостійно надсилала рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя щодо окремих суддів за місцем їх роботи - до Рівненського окружного адміністративного суду. Так, з листа Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року № 01-33/7174/20 убачається, що Комісія з власної ініціативи надіслала на адресу суду рішення стосовно суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відтак позивачка мала очевидні й передбачувані очікування того, що рішення ВККС щодо неї також надійде за місцем її роботи. Однак з урахуванням спливу часу та того, що рішення щодо неї не надійшло, позивачка звернулася до відповідача з окремими запитами від імені суду про надіслання оскаржуваного рішення.

12. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рух апеляційної скарги

13. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 22 вересня 2020 року задовольнила клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарженняухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року та поновила цей строк, відкрила апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 березня 2020 рокута призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на підставі пункту 1 частини першої та частини третьої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також ураховуючи характер спірних правовідносин, який не вимагає участі сторін.

Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги

14. На час розгляду справи ВККС відзиву на апеляційну скаргу не надіслала.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

15. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

16. Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, ВККС.

17. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, ВККС визначено у статті 266 КАС України.

18. На підставі частин першої - третьої та п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

19. За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

20. Відповідно до частин першої та другої статті 123 цього Кодексу у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

21. Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

22. ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

23. У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

24. Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

25. Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

26. Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_1 була присутня на засіданні Комісії 27 червня 2019 року, за результатами якого проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення.

27. Проте ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом до ВККС лише 03 лютого 2020 року, тобто із значним пропуском установленого процесуальним законом місячного строку, та подала клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у якому на поважність причин пропущення строку звернення до суду вказала на те, що після закінчення співбесіди оскаржуване рішення не було їй вручено. Копія оскаржуваного рішення надійшла 29 січня 2020 року за місцем роботи позивачки - до Рівненського окружного адміністративного суду, про що свідчить відтиск штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду.

28. Суд першої інстанції ухвалою від 10 лютого 2020 року визнав неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення в частині та залишив позовну заяву без руху, указавши позивачці про необхідність з метою усунення виявлених недоліків позовної заяви зазначити інші підстави для поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом та надати відповідні докази, що підтверджують такі обставини. При цьому суд керувався тим, що копія оскаржуваного рішення надійшла позивачці за місцем її роботи, а саме на адресу Рівненського окружного адміністративного суду, за її запитом лише 29 січня 2020 року, тобто позивачка майже через сім місяців після прийняття оскаржуваного рішення звернулася до ВККС із запитом про видачу копії рішення від 27 червня 2019 року № 558/ко-19.

29. На виконання вимог ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду, обґрунтовану, зокрема, тим, що адвокатом Харчуком В. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , був надісланий відповідачу адвокатський запит від 20 липня 2019 року № 63 з метою отримання копій відповідних рішень, однак указаний запит був залишений без відповіді, на підтвердження чого позивачка надала копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

30. Суд першої інстанції установив, що відповідно до трекінга рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 478 на офіційному вебсайті ПАТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) неможливо відстежити та перевірити дату подання цього запиту до відділення поштового зв`язку та дату отримання його відповідачем.

31. Як зазначив Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду, він фактично позбавлений можливості встановити достовірність наданого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення як доказу отримання Комісією адвокатського запиту від 20 липня 2019 року № 63,тому ухвалою від 04 березня 2020 року суд продовжив строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме шляхом надання до суду офіційної інформації з джерел ПАТ «Укрпошта» щодо отримання ВККС адвокатського запиту від 20 липня 2019 року № 63.

32. На виконання вимог ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 04 березня 2020 року позивачка подала суду довідку відділення поштового зв`язку № 205 ПАТ «Укрпошта» від 13 березня 2020 року № 18, відповідно до якої 22 липня 2019 року було прийнято рекомендоване поштове відправлення № 478 на адресу ВРП. Вказане поштове відправлення було доставлено адресату 25 липня 2019 року.

33. Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви, вказані ОСОБА_1 підстави пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки позивачкою не надано належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, зокрема доказів, які б підтверджували звернення представника позивачки з адвокатським запитом від 20 липня 2019 року № 63 до ВККС з метою отримання копії рішення відповідача від 27 червня 2019 року № 558/ко-19. Не надані такі докази й до суду апеляційної інстанції.

34. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та повернення їй позовної заяви.

35. До того ж Велика Палата Верховного Суду враховує, що, обіймаючи посаду судді окружного адміністративного суду, позивачка мала достатній життєвий і професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинна була знати про встановлений процесуальним законом місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права з дня, коли вона дізналася про порушення своїх прав, тобто з 27 червня 2019 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

36. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

37. На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

38. Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 березня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: С. В. Бакуліна О. Р. Кібенко

В. В. Британчук В. С. Князєв

Ю. Л. Власов Л. М. Лобойко

М. І. Гриців О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима В. В. Пророк

В. І. Данішевська Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік