Справа № 826/4567/15
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Київ № 826/4567/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Палій Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл"

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

за участю представників сторін:

від позивача: Святогор Є.А.

від відповідача: Пищук М.В.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтренешнл" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування ухваленого 11.11.2014 Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві відносно ТОВ "Онур Конструкціон Інтренешнл" податкового повідомлення-рішення № про донарахування податку на додану вартість у сумі 9160557,00грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 касаційну скаргу ТОВ "Онур Конструкціон Інтренешнл" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2020 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 скасовано. Адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.03.2020 прийнято справу до провадження.

Представник позивача заначив та підтримав раніше викладену позицію, а саме те, що за висновком податкового органу про порушення вимог податкового законодавства, в судовому засіданні позивач зазначив, що правомірно сформував податковий кредит в сумі 6107038 грн. за березень - травень 2014 року за господарськими операціями з ТОВ "Центр ТК" та ПП "Гілея Інвест" на підставі належно оформлених його контрагентами податкових накладних. Доводи відповідача про фіктивність господарських операцій вважає недоведеними належними документальними доказами, відтак достатніми доказами виконання господарських зобов`язань за угодами з вказаними контрагентами вважає податкові накладні, видаткові накладні та розрахункові документи.

В судовому засіданні та в письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що підставою для висновку про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ слугував висновок перевірки, що господарські операції з поставки з контрагентами ТОВ "Центр ТК" та ПП "Гілея Інвест" є фіктивними та вчиненими виключно з метою отримати податкову вигоду без здійснення реальної господарської операції, шляхом придбання фіктивних товарів і створення штучного податкового кредиту.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 29.09.14р. по 17.10.14р. ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість на податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПП "Гілея Інвест", ТОВ "Центр ТК" за період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року, за результатами якої складено акт від 24.10.2014 року № 510/1-22-08-32851616.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту на суму 6 107 038,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2014 року № , яким ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 6 107 038 грн. та за штрафними фінансовими санкціями в розмірі 3 053 519 грн.

За результатами адміністративного оскарження, спірне податкове повідомлення-рішення податковим органом залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення є предметом даного розгляду.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено перевіркою, в перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з контрагентами : ТОВ "Центр ТК" та ПП "Гілея Інвест".

До матеріалів справи позивачем долучено договір поставки №2014/11-03/5 від 11.03.14р. за умовами якого постачальник ПП "Гілея Інвест" постачає та зобов`язується постачати товар, а покупець ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" приймає та зобов`язується прийняти та сплатити за товар - будівельні матеріали в асортименті.

До перевірки були надані податкові накладні, виписані ПП "Гілея Інвест" на суму 31 209 628, 76 грн., в тому числі ПДВ на суму 5 201 604, 57 грн.

Суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені позивачем до складу податкового кредиту у березні 2014 року в сумі 2 155 598 грн. та у квітні 2014 року в сумі 3 046 007 грн. та відображені в додатках №5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкових декларацій відповідних періодів.

В акті зазначено, що позивачем не надано на письмові запити перевіряючих підтверджуючих фінансово - господарських документів по взаємовідносинах з ПП "Гілея Інвест", як і не надано підтверджуючих документів по взаємовідносинам з ТОВ "Центр ТК" за період 01.01.14р. по 31.05.14р.

Із акту перевірки вбачається, що при проведенні аналізу згідно бази "Податковий блок" встановлено, що ТОВ "Центр ТК" виписано податкові накладні від 30.05.14р. на загальну суму 5 432 596, 86 грн., в тому числі ПДВ - 905 432, 81 грн.

Суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені позивачем до складу податкового кредиту у травні 2014 року в сумі 905 433 грн. та відображені в додатку №5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкової декларації вказаного періоду.

Згідно з частиною 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Отже, суд не зв`язаний доводами акту перевірки, який є носієм доказової бази про виявлені порушення податкового законодавства, а відтак докази, які лягли в основу висновків акту перевірки не є вичерпними при судовому розгляді справи.

Під час неодноразового судового розгляду справи позивачем, в обґрунтування правомірності формування податкового кредиту у спірному періоді, надано податкові накладні, видаткові накладені, договір поставки с ПП "Гілея Інвест" №2014/11-03/5 від 11.03.14р. та виписку з банку станом на 15.09.14р., з якої вбачається перерахування ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" оплати за будівельні матеріали на користь ТОВ "Центр ТК" в сумі 76 961, 79 грн.

Як вбачається із акту перевірки, висновок податкового органу про фіктивність господарських операцій ТОВ "Центр ТК" та ПП "Гілея Інвест" ґрунтується на інформації із бази "Податковий блок", згідно з якою у вказаних підприємств відсутнє виробниче транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності, крім того, висновки акту перевірки ґрунтуються на інформації з актів перевірок ПП "Гілея Інвест" від 02.07.14р. №68/10-06-22-02/37285041 та ТОВ "Центр - ТК" від 03.07.14р. №346/10-04-22-10/36577386. Вказані акти перевірки контрагентів містять інформацію про відсутність останніх за місцезнаходженням із чого перевіряючими зроблено висновок про те, що фінансово - господарська діяльність підприємств - контрагентів позивача спрямована на мінімізацію сум обов`язкових податкових платежів.

За даними долучених до матеріалів справи позивачем судових документів, а також виходячи з інформації з Єдиного реєстру судових рішень, контрагенти позивача оскаржили дії податкового органу по проведенню перевірок, результати яких оформлені саме тими актами, посилання на які є в акті перевірки по даному спору, а також дії, які полягали в зміні відомостей в системі "Податковий блок" на підставі актів.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.14р. у справі №810/4252/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.14р., адміністративний позов ТОВ "Центр ТК" задоволено частково: визнано протиправними дії Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області по проведенню зустрічної звірки ТОВ "Центр ТК" за результатами якої складено Акт від 03.07.2014 № 346/10-04-22-10/36577386 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Центр ТК" щодо підтвердження господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за травень 2014"; визнано протиправними дії Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, які полягають в зміні відомостей в Аналітично-інформаційній системі "Податковий блок" на підставі Акта від 03.07.2014 № 346/10-04-22-10/36577386 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Центр ТК" щодо підтвердження господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за травень 2014"; зобов`язано Бориспільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області вилучити з АІС "Податковий блок" інформацію про результати зустрічної звірки ТОВ "Центр ТК", які оформлені Актом від 03.07.2014 № 346/10-04-22-10/36577386 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Центр-ТК" щодо підтвердження господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за травень 2014"; зобов`язано Бориспільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області відновити в АІС "Податковий блок" дані податкової звітності ТОВ "Центр ТК" шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за травень 2014.

Так постановою встановлено, що згідно із витягом з ЄДРПОУ станом на 22.07.14р. будь-які записи відносно відсутності підприємства за юридичною адресою відсутні; також в постанові встановлено, що дії податкового органу по внесенню змін в АІС "Податковий блок" задекларованих платником податків показників податкових зобов`язань і податкового кредиту в даному випадку є протиправними, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкових зобов`язань та податкового кредиту, які задекларував платник податків, шляхом вилучення вказаної інформації із бази.

Посилання позивача на аналогічне рішення суду у справі №810/6291/14 за позовом ПП "Гілея Інвест" до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.16р. касаційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року та постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року по справі № 810/6291/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, ухвалою якого від 24.06.16р. позовну заяву ПП "Гілея Інвест" залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з урахуванням постанови Київського окружного адміністративного суду від 29.07.14р. у справі №810/4252/14, висновки акту перевірки позивача, які, зокрема, ґрунтуються на акті перевірки та інформації з АІС "Податковий блок" щодо ТОВ "Центр ТК", не можуть слугувати достатньою підставою для висновку про неправомірність формування позивачем податкового кредиту у перевіряємому періоді за господарською операцією із вказаним контрагентом, а інших доказів в обґрунтування завищення позивачем податкового кредиту звітного періоду по взаємовідносинам із ТОВ "Центр ТК" податковим органом не надано.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків та зборів врегульовано Податковим кодексом України, положення якого застосовуються в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов`язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Тобто, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що видами діяльності позивача згідно з Довідкою про включення до ЄДРПОУ (КВЕД) є, зокрема, будівництво доріг і автострад, будівництво мостів і тунелів тощо.

В акті перевірки зазначено, що одним із видів діяльності ПП "Гілея Інвест" та ТОВ "Центр ТК" є неспеціалізована оптова торгівля.

Отже, у суду відсутні підстави для висновку, що поставка будівельних товарів між сторонами відбулась не в межах статутної діяльності.

Так, позивач зазначив, що Товариство "Онур Конструкціон Інтернешнл" здійснює діяльність у сфері будівництва та прокладення доріг.

В обґрунтування подальшого використання придбаних у контрагентів будівельних матеріалів з метою використання їх у діяльності позивача задля отримання прибутку позивач долучив до матеріалів справи ухвали та рішення Господарського суду Львівської області щодо стягнення заборгованості з ДП "Львівський облавтодор" за надані послуги по ремонту автомобільних доріг.

Так, зокрема, в постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.15р. залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015 р., яким задоволено позов ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" до ДП "Львівський облавтодор" про стягнення 3 043 626, 92 грн.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що між Дочірнім підприємством "Львівський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ТОВ "ОНУР Конструкціон Інтернешнл" укладено договір № 3ЛТ від 16.12.2013 р. на надання послуг (виконання робіт) з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-02 Львів-Тернопіль на ділянці км 11+257 - км 17+550, згідно умов якого генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного Н-02 Львів Тернопіль на ділянці км 11+257 км 17+550, а генпідрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи. Факт виконання робіт позивачем згідно договору № 3ЛТ від 16.12.2013 р. на загальну суму 3 013 492,00 грн. та прийняття їх відповідачем підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. на суму 34 823,00 грн. та на суму 2 978 669,00 грн., а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2013р. на загальну суму 3 013 492,00 грн., підписаними та скріпленими печатками сторін.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, зокрема, податкових накладних, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства. В обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на фіктивність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються лише на підставі збірної податкової інформації щодо контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено в акті перевірки формування позивачем податкового кредиту спірного періоду на підставі належним чином оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, що за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять всі обов`язкові реквізити.

Крім того, невиконання контрагентами платника своїх зобов`язань щодо сплати податку на додану вартість до бюджету, якщо таке мало місце, має негативні наслідки лише щодо цієї особи і платник податку не може бути позбавлений права на податковий кредит та відшкодування сум податку на додану вартість у разі, якщо він виконав усі вимоги чинного законодавства та має документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

Варто також зазначити, що поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Враховуючи викладене та керуючись внутрішнім переконанням, дослідивши подані сторонами матеріли та докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та не доведеність відповідачем порушень з боку позивача норм податкового та іншого законодавства, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві повідомлення-рішення від 11.11.2014 року № , яким ТОВ "Онур Конструкціон Інтернешнл" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 9160557 грн., з якої за основним платежем на суму 6 107 038 грн. та за штрафними фінансовими санкціями в розмірі 3 053 519 грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій