Справа № 753/16321/20
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-а/753/451/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

"12" жовтня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., перевіривши виконання вимог стст. 122, 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України по адміністративному позову ОСОБА_1 до Інспектора Петриченко Катерини Сергіївни Департаменту патрульної поліції про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Петриченко Катерини Сергіївни Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами адміністративного процесуального законодавства адміністративний позов за формою та змістом повинен відповідати вимогам, викладеним у стст. 160-161 КАС України.

Однак, поданий позов не відповідає вимогам вказаних вище статей, а саме позивачем:

- не вказано ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомих номерів засобів зв`язку та офіційної електронної адреси відповідача;

- не вказано ідентифікаційного коду платника податків позивача;

- до позову не долучено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Також, суд звертає увагу позивача на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, посилання позивача на ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як на підставу звільнення її від сплати судового збору судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 року у справі 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону №3674-VІ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд роз`яснює позивачу, що за подання до суду позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень їй необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2020 року становить 420,40 грн.

На підставі викладеного суддею встановлено, що до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору за заявленими ним вимогами у розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної зави без руху виконати вищевказані вимоги суду.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 160 і 161 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первинного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина четверта статті 169 КАС України).

Окрім того, під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 122 КАС України.

Так, за ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Водночас, у відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня з дня вручення такої постанови.

При цьому, за приписами ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

За підсумовуючим аналізом наведеного, суддя звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №00026743 від 05 червня 2020 року, звернувшись до суду з цим позовом лише 02 жовтня 2019 року, тобто після закінчення строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, у заяві про поновлення строку на звернення до суду, як на підставу поважності причин його пропуску, позивач вказує на те, що у встановлений законом строк вона звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з зазначеним адміністративним позовом та ухвалою суду від 20 серпня 2020 року даний позов був їй повернутий.

Як вбачається з доданої до позову ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом та у подальшому, ухвалою цього ж суду від 23.06.2020 року, яка отримана позивачем 09.07.2020 року, вказаний позов залишено без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків адміністративного позову. У зв`язку з невиконання вимог ухвали від 23.06.2020 року, поданий ОСОБА_1 адміністративний позов повернуто позивачу. Зазначена ухвала набрала законної сили та не була оскаржена позивачем.

Тобто, повернення адміністративного позову позивачу відбулось внаслідок її винних дій, зокрема не виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, що не може свідчити про обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а тому не можуть вважатися поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги наведене та те, що позивач звернувся з пропуском десятиденного строку звернення до суду з адміністративним позовом, належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду не наведено, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху з наданням можливості позивачу вказати інші підстави для поновлення строку, зазначивши поважні причини пропуску такого строку та надати докази з цього приводу.

На підставі викладеного та керуючись стст. 121, 123, 160, 161, 169 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Петриченко Катерини Сергіївни Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.