Справа № 640/22624/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ № 640/22624/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі також - позивач) із позовною заявою до Служби безпеки України (далі також - відповідач, СБУ), в якому просить:

- визнати протиправними бездіяльність СБУ щодо не присвоєння позивачу чергового військового звання старший лейтенант з 16.10.2019 року;

- зобов`язати СБУ присвоїти позивачу чергове військове звання старший лейтенант з 16.10.2019 року шляхом видання відповідного наказу першим заступником Голови СБУ;

- стягнути з СБУ на користь позивача кошти в сумі 50 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та шкоди здоров`ю позивача, заподіяної його протиправною бездіяльністю, що пов`язані з приниженням честі, гідності та ділової репутації у зв`язку з не присвоєнням чергового військового звання;

- стягнути суму 10 000,00 грн. у якості компенсації за недоотримане грошове забезпечення внаслідок протиправних дій в частині не присвоєння чергового військового звання;

- зобов`язати СБУ у порядку регресу стягнути до Державного бюджету з посадових осіб СБУ винних у порушенні прав, свобод та інтересів позивача 60 000,00 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу та шкоди здоров`ю, заподіяної їх протиправною бездіяльністю, що пов`язані з протиправним не присвоєнням позивачу чергового військового звання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що відповідач протиправно не присвоїв позивачу чергове військове звання старший лейтенант з 16.10.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 позовну заяву залишено без руху, на виконання якої позивачем виправлено недоліки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем на адресу суду подано відзив на заявлений адміністративний позов, в якому зазначає, що під час непогашеного дисциплінарного стягнення чергове військове звання не присвоюється.

Крім того, просить застосувати місячний строк для спірних правовідносин, встановлений ч.5 ст.122 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив.

Спірні правовідносини стосуються прав позивача на отримання чергового військового звання «старший лейтенант» з 16.10.2019 року під час незнятого дисциплінарного стягнення.

16.10.2017 року наказом Голови СБУ №1221-ОС ОСОБА_1 присвоєно військове звання лейтенанта.

Згідно ч.5 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (в редакції на час спірних правовідносин) присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, переатестація осіб, які мають спеціальні звання або класні чини, для присвоєння військових звань здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військові звання присвоюються довічно.

Відповідно до п.29 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1362/2007 (далі - Положення), чергові військові звання молодшого та старшого офіцерського складу Служби безпеки України присвоюються першим заступником Голови Служби безпеки України - до підполковника (капітана 2 рангу) включно.

Пункт 31 Положення передбачає, що строки вислуги у військових званнях для осіб офіцерського складу Служби безпеки України, які перебувають на військовій службі, встановлюються для молодшого лейтенанта, лейтенанта - 2 роки.

Згідно п.32 Положення чергові офіцерські звання військовослужбовцям Служби безпеки України присвоюються послідовно в разі відповідності чергового звання військовому званню, передбаченому штатною посадою, та після закінчення встановленого строку вислуги у попередньому військовому званні.

Відповідно до п.34 Положення присвоєння офіцерських звань військовослужбовцям Служби безпеки України (крім осіб вищого офіцерського складу) проводиться відповідно до цього Положення в порядку, який визначається Головою Служби безпеки України. Чергове військове звання не присвоюється за наявності у військовослужбовця дисциплінарного стягнення - до його зняття.

Як вбачається з матеріалів справи лейтенант ОСОБА_1 є співробітником 4 центру (Центр судових і спеціальних експертиз) Українського НДІ спеціальної техніки та судових експертиз СБУ.

Розділом III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-14 (в редакції на час дисциплінарного стягнення) передбачено стягнення за порушення військової дисципліни.

Так ст.45 Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 83 Статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) попередження про неповну службову відповідність;

д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь;

є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

ж) позбавлення військового звання.

З матеріалів справи вбачається, що рапортом від 31.07.2019 начальник 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченко С.О. доповів директору ІСТЕ СБУ Свінцицькому А.В. (резолюція від 06.08.2019), за порушення військової дисципліни, що виявилося у неналежному виконанні вимог п.6 розділу VІІІ Інструкції з окремих питань порядку організації ведення секретного діловодства та режиму секретності у системі СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 22.09.2017 №535 (допуск сторонньої особи без дозволу начальника підрозділу до режимного приміщення зі спеціальним режимом доступу), а також у порушенні п.3.9. розділу ІІІ Інструкції з охорони і пропускного режиму на об`єктах СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.12.2014 №800/ДСК та зареєстрованої в МЮУ 29.12.2014 №1653/26430 (забороняється проведення по персональній магнітній картці інших осіб) згідно зі ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, відповідно до п. «а» ст.68 Дисциплінарного статуту ЗСУ, начальником 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченком С.О. оголошено зауваження лейтенанту ОСОБА_1 , спеціалісту за рахунок посади спеціалісту І категорії (експерта) 4 сектору 1 відділу 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ.

На обороті рапорту зазначено: «Зауваження оголошено лейтенанту ОСОБА_1 у присутності начальника 1 відділу 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Задніченка О.М. та 07.08.2019 її ознайомлено із рапортом у присутності т.в.о. помічника директора НДІ (по РОС) - начальника сектору Войтенко С.С. , а також заступника начальника 1 відділу 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Білоуса Р.В . Від ознайомлення під особистий підпис лейтенант ОСОБА_1 відмовилась», про що засвідчили присутні особи.

Також, рапортом від 07.08.2019 заступник начальника 1 відділу 4 центру ІСТЕ СБУ Білоус Р.В. доповів начальнику 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченко С.О. про те, що лейтенанту ОСОБА_1 було доведено, що на період дії дисциплінарного стягнення нормативно-правовими документами СБУ не передбачено можливості присвоєння чергового військового звання. Від особистого підпису ОСОБА_1 відмовилась, про що засвідчили присутні особи.

Суд зазначає, що жодним судовим рішенням прийняті рапорти начальника 4 центра (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченком С.О. щодо накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта ОСОБА_1 протиправними не визнавались, та не скасовані, відтак мають дію до зняття зазначеного виду дисциплінарного стягнення.

Матеріали справи містять копію картки військовослужбовця лейтенанта ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона має дисциплінарне стягнення згідно рапорту начальника 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченка С.О. від 31.07.2019, та яке не знято, відтак відсутні підстави для присвоєння чергового військового звання. Відповідно відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог.

Необхідно зазначити, що рапорти начальника 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Любченка С.О. та заступника начальника 1 відділу 4 центру (ЦССЕ) ІСТЕ СБУ Білоуса Р.В. були подані в порядку свого підпорядкування відповідно до ст.104 Дисциплінарного статуту ЗСУ (безпосередні командири зобов`язані доповідати по команді про заохочення та дисциплінарні стягнення), що міститься в особовій справі ОСОБА_1 .

Щодо клопотання відповідача про застосування строків, передбачених ч.5 ст.122 КАС України, то суд зазначає, що спірні правовідносини не стосуються оскарження позивачем прийнятих рішень, а стосуються виключно прав позивача на отримання чергового військового звання «старший лейтенант» з 16.10.2019 року під час незнятого дисциплінарного стягнення, відтак не можуть бути застосовані при розгляді даної справи.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного та системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат також відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій