Справа № 600/1478/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 грудня 2020 р. м. Чернівці справа № 600/1478/20-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону (31 прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
11.11.2020 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону (31 прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчини певні дії - задоволено.
16.11.2020 року позивач звернувся до суду із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи.
17.11.2020 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду призначено розгляд даного клопотання до судового розгляду.
18.11.2020 року відповідачем до суду надано заяву разом із запереченнями проти ухвалення додаткового рішення у справі, що мотивована посиланням на необґрунтованість та неспівмірність вимог заявника зі складністю справи. Також, представником відповідача надано клопотання щодо розгляду питання про судові витрати без його участі, в порядку письмового провадження.
27.11.2020 р. У судове засідання, ані позивач, ані представник відповідача не з`явилися, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Неприбуття у судове засідання учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу, не перешкоджає вирішенню такого питання.
За таких обставин, із врахуванням положень частини 3 статті 252 КАС України суд визнав за можливе розглянути питання про судові витрати без участі представників сторін, у порядку письмового провадження.
Представником позивача, разом з позовною заявою, подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Після прийняття судового рішення у справі, представником позивача, з посиланням на ч.7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), 16.11.2020 р. надано до суду докази оплати судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 247 КАС України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Аналогічна норма міститься у ст. 252 КАС України, відповідно до п. 3 ч. 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч. 2 ст. 252 КАС України).
Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У цій справі представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.
На підтвердження розміру витрат адвокатським об`єднанням надані копії: договору про надання правової допомоги від 27.07.2020 р. (а.с.26), додатковою угодою від 27.07.2020 р. (а.с. 27), актом прийому передачі виконаних робіт від 27.07.2020 (а.с. 28), акт прийому передачі коштів від 27.07.2020 (а.с. 29), договором про надання правової допомоги від 15.09.2020 р. (а.с. 30), додатковою угодою від 15.09.2020 р. на виконання договору про надання правової допомоги від 14.09.2020 р. (а.с. 31), акт прийому - передачі виконаних робіт від 16.09.2020 р. (а.с. 32), описом робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 15.09.2020 р. (а.с. 33) квитанцією про оплату послуг від 12.11.2020 р..
Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує такі обставини.
Як слідує зі змісту розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, адвокатом надані клієнту такі послуги: складання позовної заяви до Чернівецького окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - 6 годин, складання запитів - 200 гривень.
Вартість години роботи адвоката щодо складання позовної заяви до Чернівецького окружного адміністративного суду 333 гривні.
Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить із такого:
- дана справа відноситься до справ незначної складності;
- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;
- позовна заява фактично складена на дванадцяти сторінках;
- позов носить немайновий характер.
Дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.
Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, беручи до уваги заперечення відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно задовольнити частково.
Керуючись статтями 241 - 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1. Клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3.У задоволені решти клопотання відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Суддя І.В. Маренич