Справа № 260/861/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 260/861/19 пров. № А/857/12866/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М. Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року (головуючий суддя: Калинич Я.М., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту рішення 10.09.2020) у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна авіаційна служба України, 20.06.2019 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- зобов`язати Роман В.І. виконати рішення Державіаслужби від 14.03.2019 № 135;

- зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1

- визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині не погодження об`єкта будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Озерна та зобов`язати вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва.

- визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати їх.

- визнати протиправними дії Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати їх.

Обґрунтовує позов тим, що за результатами проведеного обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлено об`єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження з Державіаслужбою за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Озерна, що є порушенням норм чинного законодавства. У зв`язку з чим Державіаслужбою України прийнято рішення про припинення будівництва за вищевказаною адресою. Однак, таке рішення Державіаслужби у добровільному порядку виконано не було. Тому, зважаючи на необхідність невідкладного вирішення питання щодо припинення неконтрольованого будівництва, яке може призвести до негативних наслідків, позивач вважає, що вирішення питання щодо виконання вищезазначеного рішення в судовому порядку є єдиним способом захисту порушених прав Державіаслужби. Недотримання порядку отримання погодження місця розташування об`єктів будівництва та визначення умов забудови на приаеродромній території призвело до надання Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки з порушенням норм містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, а також законодавства у сфері безпеки цивільної авіації. Відтак, на переконання позивача, містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки підлягають скасуванню. Також на думку позивача скасуванню підлягають дозвільні документи на будівництво.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 за № 135. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке є необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та у цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник позивача Білецька В.В., у судовому засіданні, яке відповідно до ст. 195 КАС України проведене в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить її задовольнити.

Інші сторони та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їхня участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2019 на адресу Державної авіаційної служби України надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 № 01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019.

Згідно акту обстеження, таке було проведено у період з 15.11.2018 по 25.01.2019 комісією за участі представників СБУ в Закарпатській області, на підставі наказу від 14.11.2018 № 102.

Відповідно до п. 3 акту, при обстеженні приаеродромної території на предмет виявлення фактів будівництва з порушенням вимог Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, були здійснені виїзди на об`єкти будівництва, що ведуться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування, без погодження, серед яких, за адресою: АДРЕСА_1 , вид об`єкта індивідуальний житловий будинок, забудовник ОСОБА_1 .

На підставі акту обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 № 01, враховуючи здійснення будівництва на приаеродромній території аеродрому «Ужгород» без попереднього погодження місця розташування і висоти такого об`єкта будівництва з експлуатантом аеродрому, відповідними державними органами, органами місцевого самоврядування, Державіаслужбою винесено рішення № 135 від 14.03.2019 про негайне припинення будівництва (діяльності, передбаченої частиною другою статті 69 Повітряного кодексу України) на приаеродромній території, за адресою: АДРЕСА_1 , що здійснюється ОСОБА_1 , до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства. Окрім того, ОСОБА_1 або уповноважену особу зобов`язано невідкладно вжити заходів щодо погодження місця розташування та висоти об`єкта на приаеродромній території, відповідно до вимог пунктів 56, 57, 60 Положення про використання повітряного простору України та у спосіб, передбачений Порядком погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації.

У подальшому, 04 квітня 2019 року Державіаслужбою на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Ужгородської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради (далі Управління ДАБК) були скеровані звернення щодо надання копій документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та/або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, в зазначеному зверненні Державіаслужба просила зазначених суб`єктів владних повноважень, у межах компетенції, вжити заходи, спрямовані на припинення будівництва без передбачених чинним законодавством України погоджень, про результати яких додатково повідомити уповноважений орган.

Так, у відповідь на зазначений лист, від Ужгородської міської ради надійшла відповідь від 06.05.2019 № 1210/03-06, що вказана у листі інформація не дозволяє в повній мірі обробити та надати необхідну інформацію, а питання щодо вжиття заходів реагування не вирішено.

Листом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 18.04.2019 № 1007-1.18/471 Державіаслужбу повідомлено про витребування конфіденційної інформації і неможливість її надати.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки об`єкт будівництва може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації відповідно, а тому вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 № 135. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позову, отже предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише в цій частині.

Правові відносини врегульовані Повітряним кодексом України № 3393-VI від 19.05.2011 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі ПК України), який встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах. А також іншими підзаконними нормативними актами.

Відповідно до Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого Постановою КМ України № 520 від 08.10.2014 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Положення № 520), Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації. До основних завдань Державіаслужби належить, зокрема погодження місця розташування, висоту об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації.

Так, пунктом 1.2 Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 721 від 30.11.2012 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок № 721) визначено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, які займаються будівництвом об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, провайдерів аеронавігаційного обслуговування та експлуатантів аеродромів (вертодромів).

Згідно пункту 3.4 Порядку № 721 Державіаслужба України розглядає матеріали, проводить оцінку розміщення об`єктів, що проектуються з урахуванням Висновку експлуатанта, Висновку провайдера, та надає висновок щодо погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 4 до цього Порядку), або готує обґрунтовану відмову у наданні погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 5 до цього Порядку).

Згідно із частинами 3, 10 ст. 69 ПК, визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування, згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Так, Державіаслужба є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, до повноважень якого належить погодження місця розташування, висоти об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації. За рішенням Державіаслужби органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані припинити будівництво до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 826/2793/18 та від 06 лютого 2019 у справі № 810/3046/17.

З аналізу наведених вище нормативно правових положень, слід дійти висновку про те, що в разі виявлення порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, яке є обов`язковим для органів виконавчої влади, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили це порушення.

З огляду на те, що під час проведення перевірки приаеродромних територій аеродрому «Ужгород» виявлено, що відповідачем ОСОБА_1 не було погоджено будівництво з Державіаслужбою, а тому остання законно прийняла рішення № 135 від 14.03.2019 про припинення будівництва за адресою: АДРЕСА_1 до отримання відповідного дозволу позивачем.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати вчинити дії щодо його погодження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 69 ПК України будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать, зокрема, будівництво.

Згідно частин 3, 4 статті 69 ПК України визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому або постійного злітно-посадкового майданчика чи уповноваженою ним особою до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території. Розмір приаеродромної території залежить від розмірів аеродрому та визначається авіаційними правилами України.

Аналізуючи наведені вище норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що експлуатант аеродрому повинен здійснювати контроль за станом приаеродромної території з метою запобігання порушення умов погодження, незаконному будівництву.

Згідно з пунктом 149 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 401 від 29.03.2002 (в редакції чинній на час видачі будівельного паспорту на підставі якого визначається комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального приватного житлового будинку - 29.09.2015), з метою запобігання забрудненню атмосферного повітря транспортними та іншими пересувними засобами і установками та зменшення впливу пов`язаних з ними фізичних факторів на здоров`я людей, діяльність підприємств, установ та організацій для кожного аеродрому встановлюються зони обмеження житлово-цивільного, культурно-побутового та промислового будівництва, межі яких повідомляються власником аеродрому (аеропорту) чи уповноваженою ним особою відповідним органам місцевого самоврядування для врахування під час планування, будівництва і розвитку населених пунктів, а також будівництва і реконструкції промислових, сільськогосподарських та інших об`єктів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що на момент надання відповідачу будівельного паспорту на підставі якого визначається комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального приватного житлового будинку, експлуатантом аеродрому не було надано графічні матеріали схеми планувальних обмежень та схеми меж приаеродромної території, які би візуалізували необхідні обмеження.

Докази надсилання інформації про розмір приаеродромної території Ужгородській міській раді ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» на момент видачі ОСОБА_1 будівельного паспорту № 143 від 29.09.2015 у матеріалах справи відсутні.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, лише 15.01.2019 ЗОКП "Міжнародний аеропорт Ужгород" повідомило Ужгородську міську раду про розміри приаеродромної території (лист № 27/01-15, т. 1 а.с. 44).

Крім того, відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 23 травня 2019 року № 119/01-13, експлуатантом аеродрому не було надано графічні матеріали схеми планувальних обмежень та схеми меж приаеродромної території, які б візуалізували необхідні обмеження (т. 1 а.с. 30-31) .

Наведені обставини вказують на відсутність протиправної бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» контролю за станом приаеродромної території для запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву, як передбачено частиною п`ятою статті 69 ПК України, що в свою чергу могло би встановити бездіяльність Ужгородської міської ради щодо погодження умов забудови.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання вчинити дії щодо погодження вищенаведеного будівництва.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Озерна, поз. 200 та їх скасування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент видачі будівельного паспорту 29.09.2015), будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва, зокрема індивідуального приватного житлового будинку, який складається з текстових та графічних матеріалів. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розроблено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.11 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 66 від 25.02.2013 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 березня 2013 року за № 411/22943, далі Порядок № 103).

Так, відповідно до пункту 1.2. Порядку № 103, будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Пунктом 1.3. цього Порядку визначено, що параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

У пункті 1.5. Порядку № 103, зазначено, що проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов і обмежень.

Пунктом 1.6. цього Порядку передбачено, що для об`єктів будівництва, на які надається будівельний паспорт, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

До складу будівельного паспорта входять:

пакет документів, наданий замовником відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього розділу;

схема забудови земельної ділянки, наведена у додатку 3 до цього Порядку;

пам`ятка замовнику індивідуального будівництва (пункт 2.9 Порядоку № 103).

Відповідно до вимог пункту 2.10 Порядку № 103. у схемі забудови земельної ділянки визначається місце розташування запланованих об`єктів будівництва, червоні лінії, лінії

регулювання забудови, під`їзди до будівель і споруд, відстань від об`єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об`єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).

Пам`ятка замовнику індивідуального будівництва готується уповноваженим органом містобудування і архітектури як рекомендаційний перелік положень нормативно-правових актів, будівельних норм та правил для застосування в умовах існуючої містобудівної ситуації. (Пункт 2.11 Порядку № 103).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, 29.09.2015 видано ОСОБА_1 будівельний паспорт, схему забудови земельної ділянки, пам`ятку замовнику індивідуального будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 110-114 т. 2).

Проектування на підставі будівельного паспорта, відповідно до вимог чинного законодавства, не передбачало отримання містобудівних умов та обмежень, а розроблення проекту будівництва здійснювалося виключно за бажанням замовника.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Озерна, поз. 200 та їх скасування задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутністю предмету оскарження.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт по об`єкту будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Озерна та їх скасування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 та частини 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент видачі будівельного паспорта), замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Пунктом 2.16 Порядку № 103 визначено, що після направлення замовником відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідних органів Держархбудінспекції України, будівельний паспорт є підставою для виконання будівельних робіт.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 (із змінами згідно наказів № 178 від 25.06.2014, № 165 від 16.07.2015, № 118 від 18.05.2017) запроваджено Порядок ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі Єдиний реєстр).

У матеріалах справи наявні витяги з Єдиного реєстру, згідно яких у вересні 2015 року за № ЗК 35 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт (а.с. 174 т. 2), а в лютому 2017 року за № ЗК 77 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво та обслуговування житлового будинку. АДРЕСА_1 (а.с. 158 т. 1).

З огляду на викладене та те, що Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області зареєструвало повідомлення про початок будівельних робіт на спірний об`єкт будівництва, яке в силу приписів ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» втратило чинність у зв`язку з реєстрацією декларації про готовність об`єкта до експлуатації, і яка позивачем не оскаржується, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги у частині визнання протиправними дії Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та їх скасування задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Аналізуючи зазначені вище норми ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При цьому, знесенню передує направлення забудовнику припису, надання можливості добровільного виконання припису та приведення об`єкту будівництва у відповідність до вимог законодавства та тільки в разі невиконання припису можливе звернення з позовами про знесення самочинного об`єкту будівництва.

Судом апеляційної інстанції не встановлено, що відповідач здійснює будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. А відсутність погодження будівництва індивідуального житлового будинку з боку Державіаслужби не підтверджує того, що такий об`єкт є самочинним будівництвом, так як відсутні усі складові визначені ч.1 ст. 376 ЦК України.

Відтак, вимога про зобов`язання ОСОБА_1 знести будівництво за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга Державної авіаційної служби України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 260/861/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 03.12.2020