Справа № 520/15852/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р. №520/15852/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича (вул. Старосільська, буд. 1-У, оф. 3,м. Київ,02125), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (вул.Стельмаха, бул.9-А, офіс 203, м. Ірпінь, Київська область,08200 ) в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, винесені в межах виконавчого провадження ВП №63151965, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63151965 від 29.09.2020, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.09.2020, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.10.2020, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №63151965 від 29.09.2020, винесена з порушенням приписів статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування позивача або знаходження її майна з порушенням правил територіальної діяльності.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку з урахуванням вимог ст. 287 КАС України та запропоновано відповідачу до 26.11.2020 надати відзив на позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені, або заяву про визнання позову.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач відзив або заяву про визнання позову до суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа правом надати пояснення не скористалась.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича із заявою №196145 від 10.09.2020 року про примусове виконання рішення.

Зі змісту вказаної заяви про примусове виконання рішення вбачається, що заявник просив розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за №4891 від 24.01.2020 про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , коштів у розмірі 59465грн., за місцем відкриття рахунку боржником, адже згідно матеріалів кредитної справи у боржника відкритий рахунок в АТ "Дельта Банк" юридична адреса якого - України, 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд.36-Б.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича від 29.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63151965 з примусового виконання виконавчого напису №4891 від 24.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користьТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" заборгованості в розмірі 5946.5 грн.

Боржником у виконавчому провадженні № 63151965 визначено ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що в рамках здійснення виконавчого провадження №63151965 відповідачем було також винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.09.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.10.2020, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2020.

Судом зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення спірної у даній справі постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем реєстрації (проживання) боржника або знаходження її майна.

Не погоджуючись із винесеними постановами, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду за захистом порушеного, на її думку, права.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями п.3 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 року №1403 (далі - Закон №1403).

Згідно із положеннями ст.1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно із приписами ст.25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону № 1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

Також суд зазначає, що п.1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як передбачено п.4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про примусове виконання рішення разом з виконавчим написом надійшла до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича 10.09.2020 року, натомість постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем 29.09.2020 року, тобто с порушенням строку її винесення.

Згідно із п.10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Відповідно до положень ч.ч. 2 та 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

З аналізу положень Закону України Про виконавче провадження вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 08 квітня 2020 року по справі № 804/6996/17 та від 30 квітня 2020 року по справі №580/3311/19.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до приписів ч.5 ст. 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Московським МВ ХМУ У МВС України в Харківській області 29.05.1997 (а.с.22-23).

Відповідно до приписів ч.3 ст. 26 Закону №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно із ч.7 ст.26 Закону №1404-VІІІ у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

З наявної в матеріалах справи копії заяви про примусове виконання рішення вбачається, що стягувачем зазначено адресу боржника: АДРЕСА_3 .

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять в собі жодних доказів на підтвердження того, що зазначена адреса проживання боржника є дійсною, як не містять і доказів наявності у позивача майна у виконавчому окрузі м. Київ.

Крім того, у поданому до примусового виконання виконавчому написі №4891 від 24.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. відомості стосовно боржника зазначено - що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

В той же час, матеріали виконавчого провадження не містять в собі доказів того, що зазначена адреса місця проживання позивача була встановлена відповідачем.

Таким чином, враховуючи обставини відсутності в матеріалах справи доказів того, що місцем реєстрації/проживання позивача, який є боржником у виконавчому провадженні №63151965, є місто Київ або місцезнаходженням майна позивача є м. Київ, тобто виконавчий округ, на території якого здійснює діяльність відповідач, то суд приходить до висновку, що виконавчий документ у виконавчому провадженні №63151965 прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або ж місцем знаходження майна такої особи.

При цьому, суд зазначає, що доказів протилежного матеріали справи не містять.

Вказані обставини свідчать про прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 63151965 від 29.09.2020 року за відсутності на те законних підстав, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Також, суд, враховуючи обставини справи та з огляду на висновки наведені вище, приходить до висновку, що оскільки постанови відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 29.09.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.10.2020, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2020., винесені у виконавчому провадженні №63151965 фактично є наслідком постанови про відкриття виконавчого провадження, то вони також підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, винесені в межах виконавчого провадження ВП №63151965, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63151965 від 29.09.2020, постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63151965 від 29.09.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63151965 від 12.10.2020, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63151965 від 13.10.2020.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича (вул. Старосільська, буд. 1-У, оф. 3,м. Київ,02125, код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя О.М.Тітов