Справа № 320/12152/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Київ № 320/12152/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра

Сергійовича

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича у відкритому виконавчому провадженні №63651332 з вилучення транспортного засобу, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 ; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича у відкритому виконавчому провадженні №63651332 усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій щодо повернення власнику ОСОБА_1 у користування вилучене майно, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Позов мотивовано протиправністю дій відповідача щодо вилучення у позивача належного йому транспортного засобу, оскільки проведення вилучення та подальші наміри реалізації транспортного засобу на електронних торгах ДП «СЕТАМ» здійснено не у спосіб та не в порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», з огляду на невизнання позивачем заборгованості по договору позики, неправомірність вчинення виконавчих написів за договором позики, вчинення дій приватним виконавцем щодо вилучення транспортного засобу всупереч положенням договору, а саме відсутність рішення суду, відсутність виконавчого напису за яким звернено стягнення на предмет застави, відсутність повідомлення про вчинення виконавчого напису, вилучення майна без складання та надання документів, що підтверджують вилучення транспортного засобу, приховування інформації зберігачем про місцезнаходження майна. Також, позивачем зазначено про порушення відповідачем пункту 7 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вилучення арештованого майна відбулось в день накладення на нього арешту, а не через п`ять робочих днів після накладення арешту як того вимагає вказана норма, та про порушення статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на нескладання відповідачем постанови про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі надав до суду матеріали виконавчого провадження №63651332.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Між ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (Позичальник), та громадянкою України ОСОБА_2 (Позикодавець) укладено договір позики грошових коштів від 11.02.2020 №11/02/20-4.

Зобов`язання позичальника за вказаним договором позики забезпечено заставою належного позивачу транспортного засобу, а саме автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , про що між позивачем як заставодавцем та ОСОБА_2 як заставодержателем укладено договір застави транспортного засобу від 11.02.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. за реєстровим номером №248.

В подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. вчинено 13.11.2020 виконавчий напис №1882 про звернення стягнення на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який передано під заставу стягувачу - ОСОБА_2 за договором застави транспортного засобу від 11.02.2020 №248.

ОСОБА_2 подано 17.11.2020 приватному виконавцю ОСОБА_3 заяву про відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання виконавчого напису №1882 від 13.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О.

Постановою приватного виконавця Коновалова Олександра Сергійовича від 17.11.2020 відкрито виконавче провадження №63651332 з примусового виконання виконавчого напису №1882, виданого 13.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. про звернення стягнення на автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця Коновалова Олександра Сергійовича від 17.11.2020 у виконавчому провадженні №63651332 про розшук майна боржника оголошено в розшук майно боржника: автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Постановою приватного виконавця Коновалова Олександра Сергійовича від 18.11.2020 у виконавчому провадженні №63651332 про опис та арешт майна (коштів) боржника описано та накладено арешт на майно: автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , що належить боржнику - ОСОБА_1 , призначено відповідального зберігача - ОСОБА_4 та попереджено його про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо вилучення у позивача належного йому транспортного засобу, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно пункту 1 частини першої статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Статтею 13 Закону №1404-VIII визначено, зокрема, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону (частина друга).

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (частина четверта).

Згідно статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої).

Відповідно до статті 22 Закону №1404-VIII, виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих (частина перша). Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна (частина друга). Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи. Понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акта відповідної виконавчої дії. Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті (частина третя).

Згідно статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону (абзац другий частини сьомої).

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця (частина восьма).

За приписами статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (частина п`ята).

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (частина друга). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя). Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частина четверта). Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження (частина п`ята). Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом (частина шоста). Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту (частина сьома).

З аналізу наведених положень Закону №1404-VIII убачається, що у випадку надходження до виконавця виконавчого документа такий виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та накладає арешт та майно боржника, яке зазначено в заяві стягувача та щодо якого виконавцем перевірено в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно. При цьому в даному випадку не вимагається винесення виконавцем окремої постанови про звернення стягнення на майно боржника. Водночас, на інше майно боржника арешт накладається в порядку, визначеному статтею 56 Закону №1404-VIII.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження №63651332, стягувачем - ОСОБА_2 подано 17.11.2020 приватному виконавцю ОСОБА_3 заяву про відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання виконавчого напису №1882 від 13.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О., про звернення стягнення на предмет застави, а саме належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , який передано під заставу стягувачу - ОСОБА_2 за договором застави транспортного засобу від 11.02.2020 №248. У вказаній заяві стягувачем зазначено про належне боржнику майно та вказано відомості про таке майно.

Відтак, після отримання заяви стягувача та виконавчого напису нотаріуса виконавець в силу приписів Закону №1404-VIII повинен відкрити виконавче провадження та вправі розпочати заходи примусового виконання рішень, в тому числі, шляхом звернення стягнення на майно боржника, відомості щодо якого вказано стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження.

При цьому суд зауважує, що виконавець при здійсненні заходів примусового виконання рішень не повинен керуватись вимогами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки вказаний закон не поширює свою дію на порядок здійснення виконавчого провадження, в тому числі в частині звернення стягнення на майно.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі по тексту - Інструкція).

Пунктом 10 Інструкції визначено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Згідно приписів пункту 12 Інструкції, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то постанова про опис та арешту майна (коштів) складається в чотирьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, а інші - вручаються зберігачеві майна та сторонам виконавчого провадження під підпис.

Відповідно до пункту 13 Інструкції, у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім`я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім`я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Втім, положеннями Закону №1404-VIII та Інструкцією не передбачено складання додатково акта вилучення майна боржника у випадку складання виконавцем постанови про опис та арешт майна.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строків вилучення арештованого майна, то згідно абзацу третього частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VIII, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відтак, наведені позивачем у позовній заяві аргументи та доводи на обґрунтування протиправності дій відповідача щодо вилучення належного позивачу транспортного засобу спростовуються положеннями проаналізованого законодавства та наявними у матеріалах справи доказами.

Втім, положеннями частини другої статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі по тексту - Закон №1403-VIII), виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (частина перша).

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частина друга).

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина шоста).

Аналіз наведених положень Законів №1403-VIII та №1404-VIII дає підстави для висновку, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку приватний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у своїй постанові від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17.

Також, положеннями пункту 3 розділу ІІІ Інструкції визначено, зокрема, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця. У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Як убачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. від 13.11.2020 №1882 та матеріалів виконавчого провадження №63651332, місцем проживання боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . Аналогічна адреса міститься також в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу - легкового автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 .

При цьому виконавчий документ, заява стягувача та матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей щодо іншого місця проживання / перебування позивача, місцезнаходження його майна.

Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України (https://erpv.minjust.gov.ua/), виконавчим округом приватного виконавця Коновалова О.С. є місто Київ.

Відтак, місце проживання / перебування позивача та місцезнаходження його майна не знаходиться на території виконавчого округу приватного виконавця Коновалова О.С., відповідно, виконавчий документ, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. від 13.11.2020 №1882 щодо звернення стягнення на належний позивачу транспортний засіб - легковий автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , прийнято відповідачем до виконання не за місцем проживання / перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна такої особи.

Всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, приватним виконавцем Коноваловим О.С. не надано жодних доказів на підтвердження наявності будь-якого майна у позивача (боржника) у місті Києві (в межах виконавчого округу відповідача), що давало б право відповідачу приймати до виконання виконавчий документ про звернення стягнення на майно позивача.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги Законів №1403-VIII та №1404-VIII в частині встановлених правил територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки володіючи відомостями про зареєстроване місце проживання позивача (боржника), місцезнаходження його майна, яке не відноситься до виконавчого округу приватного виконавця, відповідачем прийнято до виконання виконавчий документ з іншого виконавчого округу, внаслідок чого протиправно відкрито виконавче провадження №63651332.

Відтак, за висновком суду, всі подальші дії виконавця, вчинені ним у вказаному виконавчому провадженні, в тому числі вжиття заходів примусового виконання виконавчого документу у вигляді опису та арешту належного позивачу транспортного засобу, також є протиправними, відповідно, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича у відкритому виконавчому провадженні №63651332 з вилучення транспортного засобу, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Пунктом 38 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Cуд повторює, що стаття 1 Першого протоколу, по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як «окремі», тобто не пов`язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою (пункт 106 рішення Європейського суду з прав людини від 08.07.1986, серія A, № 102 «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства» (Lithgow and Others v. the United Kingdom).

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (пункт 107 рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), №3202/96, ECHR 2000-I).

Пунктом 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) визначено, що вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а також передбачено, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом». Вираз «на умовах, передбачених законом» найперше вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, зможе передбачити його наслідки для себе (пункт 155 рішення Європейського суду з прав людини від 29.04.2003 у справі «Полторацький проти України»).

У рішенні Європейського суд з прав людини від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України» (Заява № 61333/00), Суд повторює, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом».

Таким чином, з огляду на наведену вище практику Європейського суду з прав людини та встановлені судом обставини щодо неправомірності дій відповідача з вилучення належного позивачу транспортного засобу, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачу вилучене майно, а саме належний позивачу на праві власності автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 . Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (квитанція від 24.11.2020 №29604608). Відтак, враховуючи задоволення позову у повному обсязі на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 грн. за рахунок коштів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича у відкритому виконавчому провадженні №63651332 з вилучення транспортного засобу, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича у відкритому виконавчому провадженні №63651332 усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій щодо повернення власнику ОСОБА_1 у користування вилучене майно, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA А5 2.0 TDI, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип - ХЕТЧБЕК ЛЕГКОВИЙ, колір - сірий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.) за рахунок коштів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Коновалов Олександр Сергійович (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 67, оф. 7, тел. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення №0116 від 17.11.2017).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, провадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 01 грудня 2020 року.