Справа № 953/1970/20
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 грудня 2020 року № 953/1970/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, ), третя особа: Акціонерне товариство "ПУМБ" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 287 КАС України, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л. про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2018 року ВП №52959179;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29 травня 2018 року ВП №52959179;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л. про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2018 року ВП №53903680;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29 травня 2018 року ВП 53903680.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови прийняті безпідставно, відтак підлягають скасуванню у судовому порядку.

Позивач у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Правом надання відзиву, у строк, що встановлений судом, не скористався.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Згідно наданих пояснень вказав, що оскаржувані постанови є незаконними (а.с.138 том 2).

Згідно з ч.1 ст. 268 КАС України у справах, визначених ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частиною 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що Київським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист №640/2408/13-ц від 16.03.2017(а.с.92-93 том 3).

На підставі заяви ПАТ «ПУМБ» державним виконавцем прийнято постанову від 10.05.2017 року, якою відкрито виконавче провадження №53903680(а.с.55-56 том 3).

На адресу ВДВС 24.05.2018 року надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу(а.с.75 том 3).

Постановою від 29.05.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу(а.с.90-91 том 3).

Постановою від 29.05.2018 стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 38062,89 долари США(ВП №53903680)(а.с.80-81 том 3).

Постановою від 29.05.2018 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100,0 грн. у виконавчому провадженні №53903680.

Листом від 29.05.2018 року повідомлено начальника Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області, що згідно до виконавчого документа адреса боржника: АДРЕСА_1, що знаходиться в Київському районі м.Харкова. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами чинного законодавства, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№53903680 від 29.05.2018 з метою подальшого виконання в порядку передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» до Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області(а.с.85-86 том 3).

Також з копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що ПАТ «ПУМБ», на підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 05.05.2016 року у справі №640/2408/13-ц(а.с.113-114 том 3), отримано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 02.07.2013 року.

З вказаним дублікатом виконавчого документу стягувач звернувся до відділу виконавчої служби щодо примусового виконання рішення(а.с.109-110 том 3).

Постановою від 23.11.2016 відкрито виконавче провадження №52959179(а.с.117-118 том 3).

На адресу ВДВС 24.05.2018 року надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу(а.с.134 том 3).

Постановою від 29.05.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу(а.с.145-146 том 3).

Постановою від 29.05.2018 стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 38062,89 долари США(ВП №52959179)(а.с.22-23 том 1).

Постановою від 29.05.2018 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100,0 грн. у виконавчому провадженні №52959179(а.с.24-25 том 1).

Не погоджуючись з вказаними постановами позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №953/1970/2020- задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду по справі №953/1970/2020.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України(ст.3 Закону).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом(ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, на підставі якого може бути відкрите виконавче провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини 2 статті 27 та частини 3 статті 40 вказаного Закону при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року (справа №2540/3203/18) зроблено висновок, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У постанові від 11 березня 2020 року (справа №2540/3203/18) Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, постанови про стягнення виконавчого збору прийняті безпідставно, відтак підлягають скасуванню.

Щодо оскаржуваних постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

Пунктом 3 частини 1статті 42 Закону України №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Суд зазначає, що частиною 2 статті 42 Закону України №1404-VIII передбачено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Абзацом 3 частини 3 цієї правової норми визначено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналогічні приписи містяться у пункті 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012, відповідно до якої витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно з урахуванням положень ст.42 Закону №1404-VIII винесено постанови про стягнення з позивача мінімальних витрат виконавчого провадження.

Підсумовуючи викладене вище, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, ), третя особа: Акціонерне товариство "ПУМБ" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л. про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2018 року ВП №52959179.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Головко В.Л. про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2018 року ВП №53903680.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору, відповідно до частини задоволених вимог, у розмірі 12191,60 грн. (дванадцять тисяч сто дев`яносто одна гривня 60 копійок).

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Кухар М.Д.