Справа № 620/5019/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/5019/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Саповської О.А.,

представника відповідача Золотаринець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Транс" до Північної митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівер Транс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Північної митниці Держмитслужби та просить: скасувати податкові повідомлення-рішення Північної митниці Держмитслужби від 15.10.2020 №9, №9 про донарахування ТОВ "Сівер Транс" грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку і податку на додану вартість.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що проведення документальної невиїзної перевірки було здійснено митним органом без достатніх підстав. Також позивач вказує, що в справі відсутній офіційний переклад на державну мову відповіді уповноваженого органу Республіки Польща (лист від 08.07.2020 № 2401-ІОА1.4331.3.2020.МК), а від так відсутні докази не походження транспортного засобу з Євросоюзу. При цьому позивач зазначає, що сам сертифікат з перевезення товару засобу форми EUR.1 не є скасованим та є дійсним. За таких підстав позивач вважає податкові повідомлення-рішення Північної митниці Держмитслужби від 15.10.2020 №9, №9 винесеними протиправно та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Північною митницею Держмитслужби (відповідач) стосовно ТОВ «СІВЕР ТРАНС» (позивач) винесено податкові повідомлення рішення - №9 від 15.10.2020, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «ввізне мито» на загальну суму 31 754,60 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 25 403,68 грн. та за штрафними санкціями - 6 350,92 грн. та №9 від 15.10.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» у сумі 6 350,93 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 5 080,74 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 270,19 грн.

Не погодившись з такими рішеннями, Позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На підставі наказу митниці від 26.08.2020 № 363 проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕР ТРАНС» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування. Під час перевірки була використана наступна інформація:

- службова записка управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів митниці від 25.08.2020 № 7.11-15-01/764 про результати перевірки уповноваженим органом Польщі сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 з урахуванням інформації, викладеної у листі Державної митної служби України від 18.08.2020 № 16-3/16-01-01/7.11/1577;

- дані автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Державної митної служби України;

- митна декларація (далі - МД) від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921 та копії товаросупровідних документів до неї, а саме: договір - купівлі продажу від 28.10.2019 № 2810-1, платіжне доручення в іноземній валюті (Payment order in foreign currency) від 29.10.2019, сертифікат відповідності ТОВ «Центр Авто» від 08.11.2019 № UA008.118551-19, декларація Експортера від 2019-10-30 № 19PL331020E0640805, довідки про транспортні витрати, сертифікат з перевезення товару від 2019.10.30 EUR.1 № PL/MF/AR 0448356, FAKTURA/Рахунок - фактура № 16/10/19 до договору - купівлі продажу від 28.10.2019 № 2810-1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 2019-10-30 № РС/ААН9685636.

За результатами перевірки було встановлено наступне.

12.11.2019 відділом митного оформлення № 5 МП «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС була оформлена МД типу ІМ 40 ДЕ від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, яка подана до митного оформлення декларантом ОСОБА_1 у митному режимі «Імпорт» для здійснення митного оформлення товару «Сідловий тягач колісний - 1 шт.: марка IVECO»; модель «STRALIS»; тип «AS440S42T/P»; номер шасі НОМЕР_1 ; номер кузова - НОМЕР_2 ; номер двигуна - НВ; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна 10308 смЗ(ЗО9 kW); відповідає екологічним нормам рівня «ЄВРО-5», зазначено у технічному паспорті, та сертифікаті відповідності; колісна формула 4x2; календарний рік виготовлення 2012» із застосуванням пільги 410 (преференція по сплаті ввізного мита «410») - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 Додатка 1-А «Тарифний графік України» до Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мита) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року).

Під час митного оформлення товару декларантом заявлено в графі 31 МД «вантажні місця та опис товару» країну походження транспортного засобу - Іспанія/Європейський Союз, а в графі 34 МД зазначено код країни походження товару - «EU», на підставі сертифіката з перевезення товару від 2019.10.30 EUR.1 № PL/MF/AR 0448356 та відповідно застосовано преференційну ставку ввізного мита - 0% .

Фактурна вартість транспортного засобу становить 7500,00 EUR (27.06261500 грн. за курсом гривні на дату оформлення). Митна вартість транспортного засобу заявлена декларантом у відповідності до статті 52 Митного кодексу України (далі - МКУ) з використанням резервного методу визначення митної вартості (стаття 64 МКУ) на рівні - 254 036,77 грн.

Під час митного оформлення товару за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921 було умовно нараховано мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (код платежу - 020, спосіб сплати 06) - 25 403,68 грн. та податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (код платежу - 028, спосіб сплати 01) - 50 807,35 грн.

Чернігівська митниця ДФС листом від 21.11.2019 № 10897/7/25-70-19-02/22 звернулась до управління походження товарів Департаменту митно - тарифного регулювання Державної митної служби України з проханням про проведення перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356 (далі - сертифікат з перевезення товару форми EUR.1), який виданий митним органом Республіки Польща та поданий при митному оформленні товару за митною декларацією від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, з метою перевірки автентичності та достовірності відомостей, заявлених в ньому.

Державна митна служба України, за зверненням Чернігівської митниці ДФС від 21.11.2019 № 10897/7/25-70-19-02/22, скерувала таку перевірку до уповноваженого органу Республіки Польща.

За результатами перевірки уповноваженим органом Республіки Польща (лист від 08.07.2020 № 2401-ЮА1.4331.3.2020.МК) не підтверджено преференційне походження товару за даним сертифікатом з перевезення товару EUR.1.

Оскільки, під час проведення перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356, встановлено, що останній виданий на товар, який не відповідає визначенням в підпункті (b) пункту 1 статті 2 Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (підпункт (b) пункту 1 статті 2: «товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до Статті 5»), то відповідно товар не може вважатися таким, що походить з Європейського Союзу та не підлягає митному оформленню із застосуванням преференційної (код пільги 410) ставки ввізного мита - 0%.

Таким чином, за результатами документальної невиїзної перевірки встановлено, що при митному оформленні транспортного засобу за МД від 12.11.2019 №UA102230/2019/638921 Позивачем допущено порушення:

- підпункту (а) пункту 1 статті 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження; частин 1, 3 статті 43 МКУ; частини 5 статті 280 МКУ; частини 1 cтаті 281 МКУ, в результаті чого знижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, на загальну суму 25 403,68 грн;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), в результаті чого знижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, на загальну суму 5 080,74 грн.

У зв`язку з виявленими порушеннями, 15.10.2020 митницею, на підставі акту невиїзної документальної перевірки від 23.09.2020 № 31/7.11-19-12/37418665, відносно Позивача було правомірно складено податкові повідомлення-рішення форми «Р» №, № 9, 9.

Щодо правових підстав для оформлення спірного товару з урахуванням преференційного режиму та порядку проведення перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 270 МКУ передбачено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачає ст. 271 МКУ, мито - це загальнодержавний податок, встановлений ПКУ та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються такі види мита:

1) ввізне мито;

2) вивізне мито;

3) сезонне мито; особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір.

Відповідно до ст. 272 МКУ ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на миту територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюється Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Згідно з ст. 280 МКУ в Україні застосовуються такі види ставок мита:

1) адвалерна - у відсотках до встановленої статтею 279 МКУ бази оподаткування;

2) специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену статтею 279 МКУ;

3) комбінована, що складається з адвалерної та специфічної ставок мита.

Частинами 4 та 5 статті 280 МКУ визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до частини 1 статті 281 МКУ допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

За змістом пункту 190.1 статті 190 ПКУ базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для застосування пільгової ставки ввізного мита є підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами 1-3 статті 36 МКУ країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до частин 1, 3 статті 43 МКУ документами, шо підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно із частинами 1, 3 статті 44 МКУ для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.

У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: 1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Перевірка походження вживаних транспортних засобів з країн Європейського Союзу (далі - ЄС) здійснюється відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованою згідно Закону України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода про асоціацію між Україною та ЄС).

Відповідно до ст. ст. 1,3 Додатку до Рішення Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва № 1/2018 від 21.11.2018 у торгівлі з ЄС застосовуються правила походження, викладені у Доповненні І та у відповідних положеннях Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналася згідно Закону України від 08.11.2017 № 2187-VIII (далі - Регіональна конвенція).

Відповідно до ст. 15(1) розділу V Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції (далі - Доповнення І) товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація, надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV а і Ь.

Пунктами 1, 3, 7 статті 16 Доповнення І передбачена процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а саме: Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони, зокрема, повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Відповідно до частин 1-3 статті 45 МКУ у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

Крім того, стаття 32 Доповнення І «Перевірка підтверджень походження» передбачає:

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь- яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 32 Доповнення І «Перевірка підтверджень походження», Чернігівська митниця ДФС листом від 21.11.2019 № 10897/7/25- 70-19-02/22 звернулась до управління походження товарів Департаменту митно - тарифного регулювання Державної митної служби України з проханням про проведення перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356, який виданий митним органом Республіки Польща та поданий при митному оформленні товару за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, з метою перевірки автентичності та достовірності відомостей, заявлених в ньому.

Державна митна служба України за зверненням Чернігівської митниці ДФС від 21.11.2019 № 10897/7/25-70-19-02/22 скерувала таку перевірку до уповноваженого органу Республіки Польща.

За результатами перевірки уповноваженим органом Республіки Польща (лист від 08.07.2020 № 2401-ІОА1.4331.3.2020.МК) не підтверджено преференційне походження товару за даним сертифікатом з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356, про що свідчить відмітка у графі 14 сертифікату, яка зроблена митними органами Договірної сторони - експортера.

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що в матеріалах документальної невиїзної перевірки відсутній офіційний переклад на державну мову відповіді уповноваженого органу Республіки Польща (лист від 08.07.2020 № 2401- ЮА1.4331.3.2020.МК), а тому твердження митниці щодо не підтвердження сертифікату не є доведеним.

З даного приводу суд зазначає, що митний орган під час перевірки сертифікату керується Додатком III а Доповнення І, в якому міститься зразок та роз`яснення по застосуванню сертифікату з перевезення товару форми EUR.1. на українській мові.

Відповідно до графи 14 «Результати перевірки» сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356, який повернувся на адресу митниці разом з листом Республіки Польща від 08.07.2020 № 2401-ЮА1.4331.3.2020.МК, міститься відмітка «X» в графі, яка вказує, що виконана перевірка довела, що сертифікат не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності. Також в даній графі міститься дата, підпис та печатка уповноваженого органу Республіки Польща.

Отже, сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356 не підтверджує преференційне походження товару, а тому товару, зазначеному у сертифікаті, не надається статус преференційного походження відповідно до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, так як експортер не надав жодних підтверджуючих документів.

Оскільки під час проведення перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356 встановлено, що останній виданий на товар «Сідловий тягач колісний - 1 шт.: марка "IVECO"; модель "STRALIS"; тип "AS440S42T/P"; номер шасі НОМЕР_1 ; номер кузова - НОМЕР_2 ; номер двигуна - НВ; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна 10308 см3(309 kW); відповідає екологічним нормам рівня "ЄВРО-5", зазначено у технічному паспорті, та сертифікаті відповідності; колісна формула 4х2;календарний рік виготовлення 2012; модельний рік виготовлення 2012; бувший у використанні; призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування; колір - білий. Торговельна марка "IVECO". Виробник: "IVECO PEGASO" - ES/EU. Країна виробництва - ES/EU(Іспанія/Європейський Союз)», митне оформлення якого здійснено за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921, не відповідає визначенням в підпункті (b) пункту 1 статті 2 Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції (підпункт (b) пункту 1 статті 2: «товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до Статті 5»), то такий товар не може вважатися таким, що походить з Європейського Союзу та не підлягає митному оформленню із застосуванням преференційної (код пільги 410) ставки ввізного мита - 0%.

Згідно із частиною 1 статті 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як передбачає стаття 278 МКУ, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми митного та податкового законодавства, у зв`язку з порушенням вимог Доповнення І, сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356, поданий декларантом ТОВ «СІВЕР ТРАНС» () до митного оформлення за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/63 8921, не може бути використаний для застосування преференції по сплаті ввізного мита «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС.

Відповідно до Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 № 584-VII (із змінами і доповненнями), при ввезені товару ««Сідловий тягач колісний - 1 шт.: марка "IVECO; модель "STRALIS"; тип "AS440S42T/P"; номер шасі НОМЕР_1 ; номер кузова - НОМЕР_2 ; номер двигуна - НВ; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна 10308 смЗ(ЗО9 kW); відповідає екологічним нормам рівня "СВРО-5", зазначено у технічному паспорті, та сертифікаті відповідності; колісна формула 4x2календарний рік виготовлення 2012; модельний рік виготовлення 2012; бувший у використанні; призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування; колір - білий. Торговельна марка "IVECO". Виробник: "IVECO PEGASO" - ES/EU. Країна виробництва - Е8/Еи(Іспанія/Європейський Союз)» за МД від 12.11.2019 № UA102230/2019/638921 на митну територію України в режимі імпорту повинна застосовуватися пільгова ставка ввізного мита -10%.

Встановлене порушення призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів на загальну суму 30 484,42 грн, в тому числі, по сплаті ввізного мита на суму 25 403,68 грн та по сплаті податку на додану вартість на суму 5 080,74 грн.

Щодо твердження Позивача про безпідставність проведення документальної невиїзної перевірки, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 5 ст. 54 МКУ передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску у вільний обіг.

Як передбачає пункт 1 частини 3 ст. 345 МКУ, митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини 1 ст. 345 МКУ документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частина 1 ст. 351 МКУ передбачає, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачає пункт 2 частини 2 ст. 351 МКУ, документальна певиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

П. 5 ч. 1 статтею 352 МКУ передбачено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Статтею 1 МКУ передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини 1 статті 32 Доповнення І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Отже, митний орган має право здійснити перевірку сертифікату з перевезення товару форми EUR. 1 як у довільному порядку, так і у разі виникнення обґрунтованого сумніву щодо достовірності поданого до митного оформлення сертифікату.

Митницею було направлено лист від 21.11.2019 № 10897/7/25-70-19-02/22 до управління походження товарів Департаменту митно - тарифного регулювання Державної митної служби України з проханням про проведення перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 30.10.2019 № PL/MF/AR 0448356 на виконання пункту 5.2 Плану невідкладних заходів ДФС щодо забезпечення виконання прогнозованих надходжень до бюджету у 2019 році, затвердженого наказом ДФСУ від 01.11.2019 № 734 (далі - План) (копія наказу та витягу Плану надається). Відповідно до пункту 5.2 Плану передбачено направлення додаткових запитів щодо підтвердження країни походження товарів по поставкам тих категорій товарів або суб`єктів ЗЕД, стосовно яких існують випадки не підтвердження країни походження товарів.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Транс" необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Транс" (вул.Мачеретівська, 10/1, м.Чернігів,14027) до Північної митниці Держмитслужби (просп.Перемоги, 6, м.Чернігів,14017) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2020 року.

Суддя С.Л. Клопот