Справа № 946/5446/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 946/5446/20

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Прискар О. Я.

Час і місце ухвалення: м. Ізмаїл

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції батальйону 1 Роти 8 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчіва Василя Васильовича, Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого сержанта поліції батальйону 1 Роти 8 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчіва Василя Васильовича, Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області в якому просить:

визнати неправомірними дії старшого сержанта поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Василя Васильовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2996471 від 18.08.2020 року

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2996471 від 18.08.2020 року, винесену старшим сержантом поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Василем Васильовичем,

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 26.08.2020 р. позивач за допомогою поштового зв`язку отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2996471 від 18.08.2020 р. з якою він категорично не згоден з наступних причин: в постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом з явними механічними пошкодженнями, проте ніяких механічних пошкоджень, ні явних, ні прихованих на його транспортному засобі немає; в постанові зазначено, що він не пред`явив на законну вимогу працівника поліції водійське посвідчення та реєстраційний талон, хоча він пред`явив всі документи, які вимагав працівник поліції. Підтвердженням цього є той факт, що в самому протоколі зазначений і серія і номер посвідчення водія. Все вищевказане свідчить про зловживання старшим сержантом поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчівим В.В. своїм службовим становищем, а також про необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Василя Васильовича та Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про визнання неправомірними дій старшого сержанта поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Василя Васильовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2996471 від 18.08.2020 року та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2996471 від 18.08.2020 року, винесену старшим сержантом поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Василем Васильовичем - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що перевірка наявності у водія документів на підтвердження права керування автомобілем не є окремою підставою для зупинки транспортного засобу, а отже вимоги інспектора УПП про пред`явлення документів є неправомірною. При цьому, з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року вказує, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.08.2020 року старшим сержантом поліції батальйону 1 роти 8 відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Бекчів Васильом Васильовичем, відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2996471 від 18.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З вищезазначеної постанови від 18.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , 18.08.2020 року о 09:54:02 в м. Ізмаїлі по вул. Шевченко, 80, керував транспортним засобом Ford Granada, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними механічними пошкодженнями та не пред`явив на законну вимогу працівника поліції водійське посвідчення та реєстраційний документ, чим порушив п.2.4.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортий засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування постанови відповідача, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт непред`явлення водієм транспортного засобу для перевірки посвідчення водія, а відтак в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п. 2.4.а ПДР, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За приписами частини 1 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що перевірка наявності у водія документів на підтвердження права керування автомобілем не є окремою підставою для зупинки транспортного засобу, а отже вимоги інспектора УПП про пред`явлення документів є неправомірною.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки як вбачається з наданого відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача по справі, останній підтверджує факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення, а саме вказує на те, що позивач відмовився на вимогу відповідача пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України. При цьому відеозаписом підтверджено та не спростовано позивачем, що фара на його автомобілі дійсно була з тріщиною розміром приблизно 10 см., про що відповідач неодноразово вказував як на підставу для зупинки транспортного засобу.

При цьому судом першої інстанції вказано, що у судому засіданні позивач пояснив, що фара на його автомобілі дійсно була з тріщиною розміром приблизно 10 см., а отже судом першої інстанції зроблено обґрунтоване припущення, що таким чином інспектор поліції встановивши, що автомобіль позивача має механічні пошкодження міг зробити висновок про причетність автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди і тому мав право зупинити автомобіль під керуванням позивача та відповідно вимагати пред`явлення документів передбачених ПДР.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджено дотримання патрульним вимог чинного законодавства щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (встановлення фактичних обставин справи тощо), встановлення події правопорушення (не пред`явлення документів поліцейському, що не заперечував і сам позивач).

В постанові міститься посилання на цей доказ (відеозапис).

Крім того, колегія суддів також зазначає, що постановою Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17 зазначено: «Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.», «Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.» та «Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.». Отже Верховний Суд, зазначає, що водій повинен мати при собі документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України та пред`являти їх на вимогу працівника поліції.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, оскільки в даному випадку підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є саме не пред`явлення на вимогу працівника поліції водійського посвідчення та реєстраційного документу на транспортний засіб, яке підтверджено належними доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, щодо відсутності підстав для скасування постанови відповідача, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт непред`явлення водієм транспортного засобу для перевірки посвідчення водія, а відтак в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 316, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає. .

Повний текст постанови складено та підписано 01 грудня 2020 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова