Справа № 640/11109/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 640/11109/20

адміністративне провадження № К/9901/22408/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року, постановлену у складі судді Смолія І.В. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Костюк Л.О. (доповідач), Бужак Н.П., Горяйнова А.М.,

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Конституційного Суду України, у якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність Конституційного Суду України, сутність і зміст якої - не ухвалення на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді постійною комісією з питань регламенту та етики Суду;

1.2. зобов`язати Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні розглянути звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою КСУ ОСОБА_2 істотного дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді та ухвалити постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань та етики Суду.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

2. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 21 травня 2020 року, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року, у відкритті провадження у вказані справі відмовив.

3. Ухвалюючи такі рішення, суди виходили з того, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

4. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається порушення судами норм матеріального та процесуального права.

5. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

6. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що позивачем оскаржується бездіяльність Конституційного Суду України, яка полягає в не ухваленні на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_3 істотного дисциплінарного проступку, а не в недотриманні розумного 6-ти місячного строку розгляду справи № 3/667(18) від 09.02.2018 р., як то зазначено в оскаржуваних ухвалі та постанові.

6.1. Позивач зазначає, що суди не з`ясували дійсні позовні вимоги. Так суди не з`ясували, що в даному випадку оскаржується не порушення строків розгляду конституційного подання, а оскаржується бездіяльність КСУ (як дисциплінарного органу) щодо неналежного розгляду дисциплінарної скарги. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції в даній справі помилково з`ясував предмет позову, обмежившись простим копіюванням тексту ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2020 по іншій справі №640/10185/20 за іншим позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії в частині оскарження недотримання розумного строку розгляду конституційного подання. Але в даній справі зовсім інший предмет позову і судами не було зазначено жодної підстави для відмови у відкритті провадження щодо оскарження бездіяльності в частині розгляду дисциплінарної скарги на суддю.

6.2. Скаржник також зауважує, що розглядаючи питання дисциплінарної відповідальності судді за допущений ним дисциплінарний проступок - Конституційний Суд України виступає не як орган конституційної юрисдикції з розгляду конституційності законодавчих актів чи їх тлумачення, а виступає конституційним органом державної влади, який здійснює дисциплінарне провадження відносно суддів КСУ. Також необхідно прийняти до уваги, що оскаржується не рішення чи висновок КСУ, а його бездіяльність.

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін.

IV. Джерела права й акти їх застосування

8. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

9. Згідно з частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

10. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

11. Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

12. Згідно з пунктами 1 - 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

13. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

14. Положеннями пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

15. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

16. Згідно з частиною першою статті 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

17. Згідно із статтею 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: 1) вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) офіційне тлумачення Конституції України 3) здійснення інших повноважень, передбачених Конституцією України. Питання, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються за конституційними поданнями: Президента України; щонайменше сорока п`яти народних депутатів України; Верховного Суду; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

18. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII (далі - Закон №2136-VIII) Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

19. Статтею 2 Закону №2136-VIII передбачено, що Конституційний Суд здійснює свою діяльність на засадах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, відкритості, повного і всебічного розгляду справ, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень і висновків.

20. Відповідно до частин першої-другої статті 39 Закону №2136-VIII для вирішення питань, пов`язаних з організаційною діяльністю Суду, скликаються спеціальні пленарні засідання Суду та засідання Суду. Виключно на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюється ухвалення рішення про звільнення Судді із посади відповідно до статті 21 цього Закону.

21. Частиною п`ятою статті 39 Закону №2136-VIII передбачено, що рішення спеціального пленарного засідання, засідання ухвалює більшість суддів Конституційного Суду, які беруть у ньому участь, крім випадків, визначених цим Законом, у формі постанови.

22. Відповідно до пункту 1 параграфу 13 Регламенту Конституційного Суду України, затвердженого постановою КСУ від 22 лютого 2018 року №1-пс/2018 (далі - Регламент), у разі надходження до Суду звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд на спеціальному пленарному засіданні ухвалює постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду.

23. Пунктом 3 параграфу 13 Регламенту передбачено, що за результатами розгляду звернення постійна комісія з питань регламенту та етики Суду у строк, визначений Судом, готує висновок, у якому зазначає про наявність чи відсутність підстав для звільнення Судді із посади, та направляє його Голові Суду, а у разі його відсутності - заступнику Голови Суду або Судді, який виконує обов`язки Голови Суду, для розгляду на спеціальному пленарному засіданні Суду. Не пізніше сьомого робочого дня з дня отримання висновку Голова Суду, а у разі його відсутності - заступник Голови Суду або Суддя, який виконує обов`язки Голови Суду, скликає спеціальне пленарне засідання Суду.

24. Відповідно до пункту 5 параграфу 13 Регламенту, якщо Суд визнає в діях Судді наявність істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, Суд щонайменше двома третинами від його конституційного складу ухвалює рішення про звільнення Судді із посади.

25. Згідно з пунктом 2 параграфу 27 Регламенту на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюється: 1) обрання Голови Суду, заступника Голови Суду; 2) складання новопризначеними суддями Конституційного Суду присяги; 3) ухвалення рішення про надання згоди на затримання, утримування під вартою чи арешт Судді; 4) винесення попередження Судді про необхідність усунення обставин, що свідчать про порушення ним вимог щодо несумісності; 5) ухвалення рішення про звільнення Судді із посади відповідно до статті 21 Закону; 6) ухвалення Регламенту та внесення змін до нього; 7) затвердження персонального складу сенатів Конституційного Суду; 8) утворення колегій суддів Конституційного Суду, затвердження їх персональних складів.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

V. Оцінка Верховного Суду

27. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

28. Із викладених положень КАС України випливає, що до юрисдикції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

29. Водночас юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції КСУ.

30. Разом з тим, Верховний Суд зазначає, що у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

31. Відмовляючи у відкритті провадження у справі суди першої та апеляційної інстанції враховували правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.10.2019 у справі №1340/4052/18, від 26.02.2020 року у справі №280/1334/19, відповідно до яких оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

32. Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується бездіяльність КСУ, сутність і зміст якої - не ухвалення на спеціальному пленарному засіданні постанови про розгляд звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді постійною комісією з питань регламенту та етики Суду та просить зобов`язати Конституційний Суд України на спеціальному пленарному засіданні розглянути звернення ОСОБА_1 про вчинення Головою КСУ ОСОБА_2 істотного дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді та ухвалити постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань та етики Суду.

33. Тобто, обставини справ №1340/4052/18 та №280/1334/19, що досліджувалися Великою Палатою Верховного Суду, є відмінними від обставин цієї справи, а тому посилання на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у вказаних справах є безпідставними, оскільки в даному випадку оскаржується бездіяльність суду не в процесі розгляду певної судової справи, а бездіяльність, яка виразилась у недотриманні процедури розгляду звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

34. Так, позивач вважає, що відповідачем при надходженні до нього його звернення про вчинення Головою Конституційного Суду України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, грубого та систематичного нехтування своїми обов`язковими, що є несумісними зі статусом Судді, не дотримано вимог пункту 1 параграфу 13 Регламенту Конституційного Суду України, а саме на спеціальному пленарному засіданні не ухвалено постанову про розгляд цього звернення постійною комісією з питань регламенту та етики Суду, що є імперативним обов`язком відповідача.

35. Так, як зазначено відповідачем у відзиві на касаційну скаргу, на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України судді Конституційного Суду України розглянули скаргу (звернення) ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої не було підтверджено ознак дисциплінарного проступку. У зв`язку з цим питання про дисциплінарну відповідальність не виносилося на розгляд Постійної комісії з питань регламенту та етики Конституційного Суду України, рішення із зазначеного питання Конституційний Суд України не ухвалював.

36. Таким чином, розглядаючи питання дисциплінарної відповідальності судді, Конституційний Суд України виступає не як орган конституційної юрисдикції з вирішення питань про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією випадках інших актів, а діє як суб`єкт владних повноважень у межах реалізації компетенції у сфері управління при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства

37. Тому бездіяльність, яка виразилась, на думку позивача, у недотриманні процедури розгляду звернення про вчинення Суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування своїми обов`язками, що є несумісним зі статусом Судді або виявило його невідповідність займаній посаді, може бути оскаржена до судів адміністративної юрисдикції на підставі п. 1 ч. 1ст. 19 КАС України.

38. При цьому, Суд зауважує, що в даному випадку оскаржується не рішення чи висновок Конституційного Суду України, а його бездіяльність.

39. Таким чином, суд першої та апеляційної інстанції, зробили помилковий висновок, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і не належить до компетенції адміністративного суду.

40. Частиною 1 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

41. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

VІ. Судові витрати

42. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №640/11109/20 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк