Справа № 280/4989/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 листопада 2020 року (15 год. 51хв.)Справа № 280/4989/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туяк О.К.,

представників сторін:

позивача Коваль І.О.,

відповідача Жовтоножко Д.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО -КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» (69013, м. Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, буд. 4, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО -КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № та № від 27.05.2020.

Ухвалою суду від 29.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.08.2020.

Протокольною ухвалою суду від 26.08.2020 відкладено підготовче засідання на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 26.10.2020.

У зв`язку з тим, що суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В. перебувала на лікарняному в період з 22.10.2020 по 04.11.2020, підготовче засідання відкладалося на 16.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 16.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.11.2020.

У судовому засіданні 24.11.2020 року справу розглянуто, проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

В період з 03.01.2020 року по 31.01.2020 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За результатами перевірки 21.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» () № 71/08-01-05-01/22152101, за висновками якого перевіркою не підтверджено фактичного здійснення операцій по взаємовідносинам позивача з суб`єктами господарської діяльності - ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ», ТОВ «СТРАТТОН КОНСАЛДІНГ» (минула назва - ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ВІЛАРІС» (минула назва - ТОВ «АСТРО КВАЗАР»), ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС», ТОВ «СТРАТТОН ФАРТ» (минула назва - ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ТРЕЙДІНГ» (минула назва - ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ»), ТОВ «АСІЯ», а також встановлено порушення ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» вимог:

1) пп.134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п.135.1. ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 2 957 317 гри., у тому числі по періодам: 1 квартал 2017 р. - 324 795 грн., півріччя 2017 р. - 1 439 374 грн., три квартали 2017 р. - 1 439 374 грн., 2017 р. - 1 759 190 грн., 1 квартал 2018 р. - 254 981 грн., півріччя 2018 р. - 669 767 грн., три квартали 2018 р. - 935 429 грн., 2018 р. - 1 198 127 грн.;

2) п.198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету (р. 18) на загальну суму 3 220 838 грн.;

3) пп.176.2 «а» -п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.6. ст.3 розділу III «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» від 13.01.2015 р. №4, подання з недостовірними відомостями даних за 1-4 квартали 2016 року, 1-3 квартали 2017 року, 3 квартал 2018 року, 1 квартал 2019 року, що призвело до зміни платника податку;

4) пп.168.1.1., пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 5313,41 грн. та несвоєчасно сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб при нарахуванні (виплаті) доходів у вигляді заробітної плати у періоді з 01.01.2016-30.06.2019 року у розмірі 9415,66 грн.;

5) пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168, пп.1.2 п.16.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено військовий збір при нарахуванні (виплаті) доходів у вигляді заробітної плати у періоді з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року у розмірі 2991,83 грн.

На підставі Акту перевірки №71/08-01-05-01/22152101 від 21.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення форма «Р»:

№ від 27.05.2020 року, яким підприємству було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 3 314 862,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2 651 890,00 грн. і штрафними санкціями 662 972 грн.;

№ від 27.05.2020 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 3 696 646,25 грн., у тому числі за основним платежем - 2 957 317,00 грн. і штрафними санкціями 739 329,25 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.201.10 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п.134.1.1. ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

П. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України регламентовано, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п. 137.1. Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

П.6, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.99 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, з наступними змінами та доповненнями (далі П(С)БО № 16), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та вірного визначення фінансового результату для розрахунку податкового зобов`язання з податку на прибуток.

Застосовуючи ці приписи законодавства до обставин справи і оцінюючи первинні документи по спірним господарським операціям, суд встановив наступне.

Як вже зазначалось, відповідач пов`язує порушення позивачем податкового законодавства із здійсненням ним господарських операцій з ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ», ТОВ «СТРАТТОН КОНСАЛДІНГ» (минула назва - ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ВІЛАРІС» (минула назва - ТОВ «АСТРО КВАЗАР»), ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС», ТОВ «СТРАТТОН ФАРТ» (минула назва - ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ТРЕЙДІНГ» (минула назва - ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ»), ТОВ «АСІЯ».

Досліджуючи ці операції, суд на підставі матеріалів справи дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» (код за ) виникли на підставі договору поставки товару № 23, відповідно до умов якого постачальник (ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки фактури № 4 від 01.12.2017 року, № 5 від 04.12.2017 року, № 6 від 05.12.2017 року, № 7 від 06.12.2017 року, № 8 від 07.12.2017 року, № 9 від 08.12.2017 року, № 10 від 11.12.2017 року, № 11 від 12.12.2017 року, видаткові накладні № 1201/01 від 01.12.2017 року, № 1204/02 від 04.12.2017 року, № 1205/03 від 05.12.2017 року, № 1206/01 від 06.12.2017 року, № 1207/02 від 07.12.2017 року, № 1208/01 від 08.12.2017 року, № 1211/03 від 11.12.2017 року, № 1212/04 від 12.12.2017 року, податкові накладні № 4 від 01.12.2017 року, № 5 від 04.12.2017 року, № 6 від 05.12.2017 року, № 7 від 06.12.2017 року, № 8 від 07.12.2017 року, № 9 від 08.12.2017 року, № 10 від 11.12.2017 року, № 11 від 12.12.2017 року, акти приймання-передачі товару № 0112-1 від 01.12.2017 року, № 0412-1 від 04.12.2017 року, № 0512-1 від 05.12.2017 року, № 0612-1 від 06.12.2017 року, № 0712-1 від 07.12.2017 року, № 0812-1 від 08.12.2017 року, № 1112-1 від 11.12.2017 року, № 1212-1 від 12.12.2017 року, платіжні доручення № 3093 від 18.12.2017 року, № 3019 від 11.12.2017 року, № 2944 від 04.12.2017 року; договір про відступлення права вимоги № 1/18 від 15.01.2018 року, повідомлення про відступлення права вимоги від 15.01.2018 року, платіжні доручення № 153 від 16.01.2018 року, № 321 від 01.12.2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір підряду № 1331 від 31.07.2017 року, укладений між ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» (підрядник) та ПРАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник), акт здачі-прийняття робіт № 49 від 02.04.2018 року, договір № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 47 від 11.12.2017 року, № 48 від 14.12.2017 року, довіреності на отримання ТМЦ, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2018 року, акт № И-31 від 20.03.2018 року (№ КБ-2в), договір підряду № 016П/2016-И/18 від 11.01.2016 року, укладений між позивачем (підрядник) та ДП «ЗАПОРІЗЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО «ПРОГРЕС» ІМЕНІ АКАДЕМІКА О.Г.ІВЧЕНКА (замовник), довідки про вартість виконаних робіт за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за серпень 2019 року, акти № И-970 та № И-971 за грудень 2017 року, № И-8 за січень 2018 року, № И-186 за серпень 2019 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 378 від 14.12.2017 року, № 379 від 11.12.2017 року, № 5 від 24.01.2018 року, № 381 від 19.12.2017 року, № 366 від 19.12.2017 року, № 197 від 01.08.2019 року, № 2 від 31.01.2018 року, № 82 від 20.03.2018 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ» (код за ) виникли на підставі договорів поставки товару № 9 від 15.05.2017 року, № 10 від 26.05.2017 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 280 від 16.05.2017 року, № 281 від 19.05.2017 року, № 282 від 24.05.2017 року, № 283 від 25.05.2017 року, № 284 від 26.05.2017 року, № 7 від 01.06.2017 року, № 11 від 01.06.2017 року, № 12 від 02.06.2017 року, № 84 від 02.06.2017 року, № 13 від 05.06.2017 року, № 85 від 06.06.2017 року, № 115 від 07.06.2017 року, № 116 від 08.06.2017 року, видаткові накладні № 0516/20 від 16.05.2017 року, № 0519/06 від 19.05.2017 року, № 0524/08 від 24.05.2017 року, № 0525/07 від 25.05.2017 року, № 0526/03 від 26.05.2017 року, № 7 від 01.06.2017 року, № 11 від 01.06.2017 року, № 12 від 02.06.2017 року, № 84 від 02.06.2017 року, № 13 від 05.06.2017 року, № 85 від 06.06.2017 року, № 115 від 07.06.2017 року, № 116 від 08.06.2017 року, податкові накладні № 280 від 16.05.2017 року, № 281 від 19.05.2017 року, № 282 від 24.05.2017 року, № 283 від 25.05.2017 року, № 284 від 26.05.2017 року, № 7 від 01.06.2017 року, № 11 від 01.06.2017 року, № 12 від 02.06.2017 року, № 84 від 02.06.2017 року, № 13 від 05.06.2017 року, № 85 від 06.06.2017 року, № 115 від 07.06.2017 року, № 116 від 08.06.2017 року, ТТН № 1605-0516/20 від 16.05.2017 року, № 1905-0519/06 від 19.05.2017 року, № 2405-0524/08 від 24.05.2017 року, № 2505-0525/07 від 25.05.2017 року, № 2605-0526/03 від 26.05.2017 року, № 0106-7 від 01.06.2017 року, № 0106-11 від 01.06.2017 року, № 0206-12 від 02.06.2017 року, № 0206-84 від 02.06.2017 року, № 0506-13 від 05.06.2017 року, № 0606-85 від 06.06.2017 року, № 0706-115 від 07.06.2017 року, № 0806-116 від 08.06.2017 року, акти приймання-передачі товару № 1605-1 від 16.05.2017 року, № 1905-1 від 19.05.2017 року, № 2405-1 від 24.05.2017 року, № 2505-1 від 25.05.2017 року, № 2605-1 від 26.05.2017 року, № 0106-1 від 01.06.2017 року, № 0106-2 від 01.06.2017 року, № 0206-1 від 02.06.2017 року, № 0206-2 від 02.06.2017 року, № 0506-1 від 05.06.2017 року, № 0606-1 від 06.06.2017 року, № 0706-1 від 07.06.2017 року, № 0806-1 від 08.06.2017 року, платіжні доручення № 153 від 09.06.2017 року, № 151 від 08.06.2017 року, № 1299 від 14.06.2017 року, № 160 від 19.06.2017 року, № 162 від 21.06.2017 року, № 171 від 29.06.2017 року, № 1409 від 30.06.2017 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договори підряду № 021П/17-И/158 від 26.04.2017 року та № 016П/2016-И/18 від 11.01.2016 року, укладені між позивачем (підрядник) та ДП «ЗАПОРІЗЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО «ПРОГРЕС» ІМЕНІ АКАДЕМІКА О.Г.ІВЧЕНКА (замовник), довідки про вартість виконаних робіт за липень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за травень 2017 року, за лютий 2018 року, акти № И-902 за липень 2017 року, № И-958 за листопад 2017 року, № И-960 за листопад 2017 року, № И-964 за грудень 2017 року, № И-6 за січень 2018 року; № И-897 за липень 2017 року, № И-865 за травень 2017 року, № И-868 за травень 2017 року, № И-869 за травень 2017 року, № И-895 за липень 2017 року, № И-896 за липень 2017 року, № И-27 за лютий 2018 року; договір № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 22, № 23, № 24 від 22.05.2017 року, № 25, № 26 від 02.06.2017 року, № 29 від 20.06.2017 року, № 1, № 2 від 11.01.2018 року, довіреності на отримання ТМЦ, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за червень, липень 2017 року, лютий, березень 2018 року, акти № И-885, № И-888, № И-900, № И-887, № И-886 за червень, липень 2017 року (№ КБ-2в), № И-22 за лютий 2018 року, № И-32 за березень 2018 року; договір підряду на будівельні роботи № 007.17сд-4 від 24.03.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ТОВ «Співдружність АВІА БУД» (замовник), довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року, акт за лютий 2018 року (№ КБ-2в). Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 136 від 19.05.2017 року, № 137, № 138, № 140, № 133, № 134 від 22.05.2017 року, № 174, № 175 від 02.06.2017 року, № 182 від 27.06.2017 року, № 180 від 20.07.2017 року, № 8 від 11.01.2018 року, № 393 від 05.12.2017 року, № 12 від 23.01.2018 року, № 40 від 27.02.2018 року, № 50 від 26.02.2018 року, № 362 від 27.11.2017 року, № 184 від 11.07.2017 року, № 172, № 173 від 30.06.2017 року, № 176, № 179 від 26.07.2017 року, № 180 від 20.07.2017 року, № 185 від 20.06.2017 року, № 208 від 12.07.2017 року, № 206 від 20.07.2017 року, № 86 від 21.03.2018 року, № 49 від 22.02.2018 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ» (код за ) виникли на підставі договорів поставки товару № 4 від 01.03.2017 року, № 4 від 25.01.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 1341 від 09.03.2017 року, № 1361 від 10.03.2017 року, № 1421 від 13.03.2017 року, № 1441 від 14.03.2017 року, № 1464 від 15.03.2017 року, № 1482 від 16.03.2017 року, № 1502 від 17.03.2017 року, № 1565 від 20.03.2017 року, № 2022 від 12.04.2017 року, № 2043 від 13.04.2017 року, № 2065 від 14.04.2017 року, № 2147 від 18.04.2017 року, № 561 від 29.01.2018 року, № 581 від 30.01.2018 року, № 923 від 16.02.2018 року, № 983 від 19.02.2018 року, видаткові накладні № 1341 від 09.03.2017 року, № 1361 від 10.03.2017 року, № 1421 від 13.03.2017 року, № 1441 від 14.03.2017 року, № 1464 від 15.03.2017 року, № 1482 від 16.03.2017 року, № 1502 від 17.03.2017 року, № 1565 від 20.03.2017 року, № 2022 від 12.04.2017 року, № 2043 від 13.04.2017 року, № 2065 від 14.04.2017 року, № 2147 від 18.04.2017 року, № 561 від 29.01.2018 року, № 581 від 30.01.2018 року, № 923 від 16.02.2018 року, № 983 від 19.02.2018 року, податкові накладні № 1341 від 09.03.2017 року, № 1361 від 10.03.2017 року, № 1421 від 13.03.2017 року, № 1441 від 14.03.2017 року, № 1464 від 15.03.2017 року, № 1482 від 16.03.2017 року, № 1502 від 17.03.2017 року, № 1565 від 20.03.2017 року, № 2022 від 12.04.2017 року, № 2043 від 13.04.2017 року, № 2065 від 14.04.2017 року, № 2147 від 18.04.2017 року, № 561 від 29.01.2018 року, № 581 від 30.01.2018 року, № 923 від 16.02.2018 року, № 983 від 19.02.2018 року, акти приймання-передачі товару № 0903-1 від 09.03.2017 року, № 1003-1 від 10.03.2017 року, № 1303-1 від 13.03.2017 року, № 1403-1 від 14.03.2017 року, № 1503-1 від 15.03.2017 року, № 1603-1 від 16.03.2017 року, № 1703-1 від 17.03.2017 року, № 2003-1 від 20.03.2017 року, № 1204-1 від 12.04.2017 року, № 1304-1 від 13.04.2017 року, № 1404-1 від 14.04.2017 року, № 1804-1 від 18.04.2017 року, № 2901-1 від 29.01.2018 року, № 3001-1 від 30.01.2018 року, № 1602-1 від 16.02.2018 року, № 1902-1 від 19.02.2018 року, банківські виписки за березень травень, липень, листопад, грудень 2017 року, лютий 2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір підряду № 20/2017/753 від 07.03.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ПАТ «Запоріжсталь» (замовник), акт виконаних робіт № ОУ-0000050 від 15.03.2017 року; договори № 24/12-10И від 24.12.2010 року та № 2680/16-Д (УГМ) від 21.01.2016 року, укладені між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 14 від 23.03.2017 року, № 15 від 12.04.2017 року, № 27 від 09.06.2017 року, № 15 від 05.06.2018 року, довіреності на отримання ТМЦ, довідки про вартість виконаних будівельних робіт акти № И-843, № И-845, № И-842 за березень 2017 року, акт № ОУ-0000090 від 12.05.2017 року; договір підряду на будівельні роботи № 007.17сд-4 від 24.03.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ТОВ «Співдружність АВІА БУД» (замовник), довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року, акти за лютий 2018 року (№ КБ-2в), акти за березень 2018 року; договір підряду № 016П/2016-И/18 від 11.01.2016 року, укладений між позивачем (підрядник) та ДП «ЗАПОРІЗЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО «ПРОГРЕС» ІМЕНІ АКАДЕМІКА О.Г.ІВЧЕНКА (замовник), довідки про вартість виконаних робіт, акти № И-857, № И-850, № И-849, № И-852, № И-851 за квітень 2017 року, № И-839 за березень 2017 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 109 від 27.03.2018 року, № 106 від 27.03.2018 року, № 49 від 22.02.2018 року, № 51 від 22.02.2018 року, № 54 від 22.02.2018 року, № 56 від 22.02.2018 року, № 34 від 31.01.2018 року, № 109 від 24.04.2017 року, № 106 від 21.04.2017 року, № 105 від 21.04.2017 року, № 104 від 20.04.2017 року, № 103 від 20.04.2017 року, № 80 від 28.03.2017 року, № 84 від 31.03.2017 року, № 83 від 31.03.2017 року, № 67 від 31.03.2017 року, № 77 від 27.03.2017 року, № 78 від 27.03.2017 року, № 72 від 24.03.2017 року, № 75 від 23.03.2017 року, № 74 від 15.03.2017 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (код за ) виникли на підставі договору поставки товару № 15 від 26.03.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ») зобов`язується в договірний період за заявками покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») поставляти і передавати покупцеві товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах договору. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 2445 від 03.05.2018 року, № 2523 від 07.05.2018 року, № 2582 від 10.05.2018 року, № 2602 від 11.05.2018 року, № 3031 від 01.06.2018 року, № 3084 від 04.06.2018 року, № 3164 від 08.06.2018 року, № 3225 від 11.06.2018 року, № 3685 від 04.07.2018 року, № 3721 від 06.07.2018 року, № 3924 від 16.07.2018 року, видаткові накладні № 2445 від 03.05.2018 року, № 2523 від 07.05.2018 року, № 2582 від 10.05.2018 року, № 2602 від 11.05.2018 року, № 3031 від 01.06.2018 року, № 3084 від 04.06.2018 року, № 3164 від 08.06.2018 року, № 3225 від 11.06.2018 року, № 3685 від 04.07.2018 року, № 3721 від 06.07.2018 року, № 3924 від 16.07.2018 року, податкові накладні № 2445 від 03.05.2018 року, № 2523 від 07.05.2018 року, № 2582 від 10.05.2018 року, № 2602 від 11.05.2018 року, № 3031 від 01.06.2018 року, № 3084 від 04.06.2018 року, № 3164 від 08.06.2018 року, № 3225 від 11.06.2018 року, № 3685 від 04.07.2018 року, № 3721 від 06.07.2018 року, № 3924 від 16.07.2018 року, акти приймання-передачі товару № 0305-1 від 03.05.2018 року, № 0705-1 від 07.05.2018 року, № 1005-1 від 10.05.2018 року, № 1105-1 від 11.05.2018 року, № 0106-1 від 01.06.2018 року, № 0806-1 від 08.06.2018 року, № 1106-1 від 11.06.2018 року, № 0407-1 від 04.07.2018 року, № 0607-1 від 06.07.2018 року, № 1607-1 від 16.07.2018 року, платіжні доручення № 365 від 10.05.2018 року, № 41 від 15.05.2018 року, № 305 від 07.06.2018 року, № 424 від 20.06.2018 року, № 529 від 05.07.2018 року, № 594 від 11.07.2018 року, № 472 від 18.07.2018 року, № 785 від 31.07.2018 року, № 976 від 20.08.2018 року, № 1481 від 05.10.2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 17 від 05.06.2018 року, № 21 від 18.06.2018 року, № 23 від 19.06.2018 року, № 26 від 09.07.2018 року, № 29 від 20.07.2018 року, № 34 від 24.07.2018 року, № 35 від 24.07.2018 року, № 36 від 25.07.2018 року, № 39 від 20.08.2018 року, довіреності на отримання ТМЦ, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2018 року, акт № И-50 від 24.05.2018 року (№ КБ-2в). Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 221 від 09.07.2018 року, № 190 від 18.06.2018 року, № 202 від 30.06.2018 року, № 188 від 30.06.2018 року, № 189 від 18.06.2018 року, № 179 від 30.06.2018 року, № 251 від 25.07.2018 року, № 232 від 20.07.2018 року, № 155 від 24.05.2018 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «АСІЯ» (код за ) виникли на підставі договору поставки № 37 від 08.10.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «АСІЯ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») товар у кількості, асортименті, цінам, зазначених у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 1.10 від 26.10.2018 року, № 2.10 від 29.10.2018 року, № 3.10 від 30.10.2018 року, № 4.10 від 31.10.2018 року, видаткові накладні № 1.10 від 26.10.2018 року, № 2.10 від 29.10.2018 року, № 3.10 від 30.10.2018 року, № 4.10 від 31.10.2018 року, податкові накладні № 1 від 26.10.2018 року, № 2 від 29.10.2018 року, № 3 від 30.10.2018 року, № 4 від 31.10.2018 року, акти приймання-передачі товару № 2610-1 від 26.10.2018 року, № 2910-1 від 29.10.2018 року, № 3010-1 від 30.10.2018 року, № 3110-1 від 31.10.2018 року, платіжні доручення № 1892 від 12.11.2018 року, № 787 від 07.12.2018 року, № 152 від 05.02.2019 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «АСІЯ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір поставки № 736дп від 09.10.2018 року, укладений між позивачем (постачальник) та ДП «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» (замовник), видаткова накладна № 6 від 01.08.2019 року; договір № 058-07-18 від 29.08.2018 року, укладений між позивачем (підрядник) та ПРАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (замовник), акт № ОУ-0000102 від 04.10.2019 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 346 від 31.10.2018 року, № 360 від 31.10.2018 року, та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС» (код за ) виникли на підставі договору постачання № 15 від 26.03.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 2 від 16.04.2018 року, № 705 від 07.05.2018 року, № 1005 від 10.05.2018 року, № 2 від 19.07.2018 року, № 3 від 20.07.2018 року, № 180917 від 17.09.2018 року, № 180918 від 18.09.2018 року, № 180919 від 19.09.2018 року, видаткові накладні № 2 від 16.04.2018 року, № 705 від 07.05.2018 року, № 1005 від 10.05.2018 року, № 1907 від 19.07.2018 року, № 2007 від 20.07.2018 року, № 1709 від 17.09.2018 року, № 1809 від 18.09.2018 року, № 1909 від 19.09.2018 року, податкові накладні № 2 від 16.04.2018 року, № 1 від 07.05.2018 року, № 2 від 10.05.2018 року, № 2 від 19.07.2018 року, № 1 від 20.07.2018 року, № 1 від 17.09.2018 року, № 2 від 18.09.2018 року, № 3 від 19.09.2018 року, акти приймання-передачі товару № 1604-1 від 16.04.2018 року, № 0705-1 від 07.05.2018 року, № 1005-1 від 10.05.2018 року, № 1907-1 від 19.07.2018 року, № 2007-1 від 20.07.2018 року, № 1709-1 від 17.09.2018 року, № 1809-1 від 18.09.2018 року, № 1909-1 від 19.09.2018 року, платіжні доручення № 401 від 01.06.2018 року, № 547, № 548 від 11.11.2018 року, № 567 від 18.09.2018 року, № 598 від 03.10.2018 року, № 1692 від 26.10.2018 року, банківські виписки за квітень, травень 2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 12 від 25.04.2018 року, № 39 від 20.08.2018 року, довіреності на отримання ТМЦ; договір № 058-03-18 від 19.02.2018 року, укладений між позивачем (підрядник) та ПРАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (замовник), акт № ОУ-0000064 від 12.06.2019 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 324 від 30.09.2018 року, № 259 від 23.07.2018 року, № 156 від 31.05.2018 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ» (код за ) виникли на підставі договору постачання № 8 від 02.03.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 1404 від 12.03.2018 року, № 1421 від 13.03.2018 року, № 1443 від 14.03.2018 року, № 1466 від 15.03.2018 року, видаткові накладні № 1404 від 12.03.2018 року, № 1421 від 13.03.2018 року, № 1443 від 14.03.2018 року, № 1466 від 15.03.2018 року, податкові накладні № 1401 від 12.03.2018 року, № 1421 від 13.03.2018 року, № 1443 від 14.03.2018 року, № 1466 від 15.03.2018 року, акти приймання-передачі товару № 1203-1 від 12.03.2018 року, № 1303-1 від 13.03.2018 року, № 1403-1 від 14.03.2018 року, № 1503-1 від 15.03.2018 року, банківські виписки за березень 2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткові накладні № 15 від 05.06.2018 року; договір № 058-02-18 від 19.02.2018 року, укладений між позивачем (підрядник) та ПРАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (замовник), акт № ОУ-0000194 від 25.10.2018 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 79 від 31.03.2018 року, № 72 від 30.04.2018 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «АСТРО КВАЗАР» (код за ) виникли на підставі договору поставки № 35 від 11.10.2018 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «АСТРО КВАЗАР») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 142 від 16.10.2018 року, № 143 від 17.10.2018 року, № 154 від 19.10.2018 року, № 155 від 22.10.2018 року, видаткові накладні № 142 від 16.10.2018 року, № 143 від 17.10.2018 року, № 154 від 19.10.2018 року, № 155 від 22.10.2018 року, податкові накладні № 142 від 16.10.2018 року, № 143 від 17.10.2018 року, № 154 від 19.10.2018 року, № 155 від 22.10.2018 року, акти приймання-передачі товару № 1610-1 від 16.10.2018 року, № 1710-1 від 17.10.2018 року, № 1910-1 від 19.10.2018 року, № 2210-1 від 22.10.2018 року, платіжні доручення № 676 від 05.11.2018 року, № 692 від 08.11.2018 року, № 47 від 29.11.2018 року, № 789 від 07.12.2018 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «АСТРО КВАЗАР», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за договором № 058-02-18 від 19.02.2018 року, укладеним між позивачем (підрядник) та ПРАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (замовник), акт № ОУ-0000194 від 25.10.2018 року. Наведене використання підтверджується також актом списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 356 від 25.10.2018 року та картою комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» (код за ) виникли на підставі договору поставки товару № 6 від 03.04.2017 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, матеріали, комплектуючі (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 21 від 05.04.2017 року, № 22 від 06.04.2017 року, № 270 від 18.05.2017 року, № 269 від 29.05.2017 року, № 294 від 30.05.2017 року, № 218 від 12.06.2017 року, № 219 від 13.06.2017 року, видаткові накладні № 21 від 05.04.2017 року, № 22 від 06.04.2017 року, № 270 від 18.05.2017 року, № 269 від 29.05.2017 року, № 294 від 30.05.2017 року, № 218 від 12.06.2017 року, № 219 від 13.06.2017 року, податкові накладні № 21 від 05.04.2017 року, № 22 від 06.04.2017 року, № 270 від 18.05.2017 року, № 269 від 29.05.2017 року, № 294 від 30.05.2017 року, № 218 від 12.06.2017 року, № 219 від 13.06.2017 року, акти приймання-передачі товару № 0504-1 від 05.04.2017 року, № 0604-1 від 06.04.2017 року, № 1805-1 від 18.05.2017 року, № 2905-1 від 29.05.2017 року, № 3005-1 від 30.05.2017 року, № 1206-1 від 12.06.2017 року, № 1306-1 від 13.06.2017 року, ТТН № 1206-218 від 12.06.2017 року, № 1306-219 від 13.06.2017 року, платіжні доручення № 1201 від 31.05.2017 року, № 1385 від 26.06.2017 року, банківські виписки за квітень червень 2017 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «АСІЯ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договори підряду № 016П/2016-И/18 від 11.01.2016 року та № 021П/17-И/158 від 26.04.2017 року, укладені між позивачем (підрядник) та ДП «ЗАПОРІЗЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО «ПРОГРЕС» ІМЕНІ АКАДЕМІКА О.Г.ІВЧЕНКА (замовник), довідки про вартість виконаних робіт, акти № И-857 за квітень 2017 року, № И-876 за травень 2017 року, № И-958, № И-960 за листопад 2017 року, № И-964, № И-966 за грудень 2017 року; договір на виконання робіт № 2680/16-Д (УГМ) від 21.01.2016 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), акти здачі-прийняття робіт № ОУ-0000090 від 12.05.2017 року, № ОУ-0000256 від 27.11.2017 року; договір підряду на будівельні роботи № 007.17сд-4 від 24.03.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ТОВ «Співдружність АВІА БУД» (замовник), довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2017 року (№ КБ-2в).

Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС № 110 від 24.04.2017 року, № 111 від 30.04.2017 року, № 157 від 12.05.2017 року, № 142 від 26.05.2017 року, № 191 від 23.06.2017 року, № 220 від 27.07.2017 року, № 218 від 27.07.2017 року, № 219 від 27.07.2017 року, № 261 від 21.08.2017 року, № 298 від 27.09.2017 року, № 328 від 25.10.2017 року, № 392 від 05.12.2017 року, № 404 від 19.12.2017 року, № 394 від 08.12.2017 року, № 393 від 05.12.2017 року, № 362 від 27.11.2017 року, № 188 від 30.09.2017 року та картами комплектації.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ» (код за ) виникли на підставі договору поставки товару № 14 від 15.06.2017 року, відповідно до умов яких постачальник (ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ») передає у власність покупця (ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС») запасні частини, обладнання, матеріали (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання умов зазначеного договору поставки сторонами складені: рахунки-фактури № 71 від 21.06.2017 року, № 91 від 23.06.2017 року, № 94 від 26.06.2017 року, № 95 від 27.06.2017 року, видаткові накладні № 71 від 21.06.2017 року, № 91 від 23.06.2017 року, № 94 від 26.06.2017 року, № 95 від 27.06.2017 року, податкові накладні № 71 від 21.06.2017 року, № 91 від 23.06.2017 року, № 94 від 26.06.2017 року, № 95 від 27.06.2017 року, акти приймання-передачі товару № 2106-1 від 21.06.2017 року, № 2306-1 від 23.06.2017 року, № 2606-1 від 26.06.2017 року, № 2706-1 від 27.06.2017 року, платіжне доручення № 131 від 01.02.2019 року, договір про відступлення права вимоги від 24.01.2019 року, повідомлення про відступлення права вимоги від 24.01.2019 року.

В подальшому товари, отримані від ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ», були використані позивачем при виконанні договірних зобов`язань за наступними договорами: договір підряду на будівельні роботи № 007.17сд-4 від 24.03.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ТОВ «Співдружність АВІА БУД» (замовник), довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень 2018 року (№ КБ-2в); договір № 5/06/17 від 05.06.2017 року, укладений з ФОП ФОП ОСОБА_1 (замовник), акт № И-914 за серпень 2017 року; договір на виконання робіт № 24/12-10И від 24.12.2010 року, укладений між позивачем (виконавець) та АТ «Мотор Січ» (замовник), видаткова накладна № 48 від 14.12.2017 року, акти № И-913 за серпень 2017 року; договір підряду № 021П/17-И/158 від 26.04.2017 року, укладений між позивачем (підрядник) та ДП «ЗАПОРІЗЬКЕ МАШИНОБУДІВНЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО «ПРОГРЕС» ІМЕНІ АКАДЕМІКА О.Г.ІВЧЕНКА (замовник), довідки про вартість виконаних робіт, акти № И-6 за січень 2018 року, № И-39 за березень 2017 року, № И-958, № И-960 за листопад 2017 року, № И-964, № И-966 за грудень 2017 року. Наведене використання підтверджується також актами списання ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» № 341 від 03.11.2017 року, № 218 від 27.07.2017 року, № 219 від 27.07.2017 року, № 220 від 27.07.2017 року, № 261 від 21.08.2017 року, № 298 від 27.09.2017 року, № 328 від 25.10.2017 року, № 296 від 26.09.2017 року, № 378 від 14.12.2017 року, № 227 від 22.08.2017 року, № 225 від 28.08.2017 року, № 104 від 28.03.2018 року, № 297 від 27.09.2017 року, № 217 від 27.07.2017 року, № 392 від 05.12.2017 року, № 263 від 21.08.2017 року, № 296 від 26.09.2017 року, № 297 від 27.09.2017 року, № 329 від 25.10.2017 року, № 392 від 05.12.2017 року, № 20 від 17.01.2018 року, № 24 від 23.01.2018 року, № 263 від 21.08.2017 року, № 329 від 25.10.2017 року, № 392 від 05.12.2017 року, № 402 від 19.12.2017 року, № 20 від 17.01.2018 року, № 24 від 23.01.2018 року та картами комплектації.

Дослідивши зазначені вище первинні документи між позивачем і ТОВ «ПРОДУКТОВА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», ТОВ «ДОНАГРОТОРГ ПРЕМІУМ», ТОВ «СТРАТТОН КОНСАЛДІНГ» (минула назва - ТОВ «ПРОМТРАНСІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ВІЛАРІС» (минула назва - ТОВ «АСТРО КВАЗАР»), ТОВ «КОМЕРЦАЛЬЯНС», ТОВ «СТРАТТОН ФАРТ» (минула назва - ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ»), ТОВ «ДОННЕА ТРЕЙДІНГ» (минула назва - ТОВ «НОВІТНІ СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ»), ТОВ «АСІЯ», а також їх належне відображення у податковій звітності позивача та враховуючи факт реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених за результатами відповідних господарських операцій, суд дійшов висновку, що перелічені первинні документи є належними. З їх аналізу, зокрема, вбачається, що укладені позивачем із зазначеними вище підприємствами договори відповідають вимогам чинного законодавства України, є економічно виправданими, ці документи підтверджують факт виконання господарських зобов`язань сторін. Наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарських операцій, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов`язковою ознакою господарської операції. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на невідповідність первинних документів приписам законодавства України.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач ставить під сумнів реальність зазначених вище господарських операцій переважно у зв`язку із відсутністю у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності (відсутні трудові, виробничі ресурси, відсутні адміністративні (загальногосподарські) витрати), транспортування, зберігання товарів (продукції, сировини), та відсутністю в ланцюгу постачання ідентифікованих товарів. Цього висновку відповідач дійшов з аналізу податкової інформації стосовно підприємств контрагентів позивача. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що висновок про відсутність трудових ресурсів, зроблений відповідачем лише виходячи з податкової звітності, є хибним, оскільки не враховує, що працівники могли бути залучені контрагентами позивача для виконання робіт на об`єктах позивача за договорами субпідряду, цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу) тощо. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року по справі №826/5910/17. Отже, доводи відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, які за твердженням відповідача, не могли виконати умови договорів через недостатність трудових та матеріально - технічних можливостей є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні.

Також, слід зазначити, що законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Оцінюючи позицію відповідача щодо наявності податкової інформації з комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем, яка свідчить про невідповідність придбаного та реалізованого товару контрагентів позивача, обрив ланцюга постачання товару, суд зазначає, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкова інформація, надана іншим контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

З огляду на діюче податкове законодавство про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу. Посилання ж відповідача на інформацію, яка містить в базі даних контролюючого органу, або схеми, якими обґрунтовується обрив ланцюга, не може вважатись належним доказом нереальності господарської операції між позивачем та його контрагентами.

Також суд зауважує, що контрагенти позивача, реальність відносин з якими поставлено під сумнів відповідачем, перебували на час здійснення господарських операцій на податковому обліку. Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Контрагенти позивача є самостійними, незалежними та непов`язаними між собою суб`єктами господарювання, за діяльність яких та можливі їх порушення позивач відповідальності не несе.

Порушення контрагентом правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) на які посилається відповідач, заперечуючи проти позову, не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Також суд критично оцінює посилання відповідача на підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» на інформаційний лист управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 244/2/01-2018 від 19.02.2018 (вх. № 7335/10 від 20.02.2018) у якому зазначено, що пересування автомобільного транспорту з державним номером НОМЕР_1 у травні, червні 2017 року та державним номером НОМЕР_2 у червні 2017 року автошляхами України у ІС «Відеоконтроль - Рубіж» не міститься.

Так, відповідно до п.1.1. «Інструкції з використання автоматизованої інформаційно-пошукової системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ - Рубіж», затвердженої наказом МВС України від 23 листопада 2012 року № 1080/ДСК, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2107/22419, вказана інформаційно-пошукова система «ВІДЕОКОНТРОЛЬ - Рубіж» використовується для фіксації транспортних засобів, що знаходяться в розшуку. Одночасно в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що вищевказані транспортні засоби, якими здійснювалась доставка товару ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» на адресу позивача, перебували у розшуку, що виключає можливість їх фіксації в ІПС «ВІДЕОКОНТРОЛЬ - Рубіж».

По своїй правовій природі інформація, яка отримується в результаті діяльності системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», носить допоміжний характер в діяльності поліції та не є безумовним підтвердженням фіксації місцезнаходження того чи іншого автомобіля. Інформація з системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» не є офіційним документуванням місця перебування автомобілів, які здійснювали транспортування товару та не може свідчити про невикористання автомобілів в господарській діяльності товариства. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду України від 15.09.2015 року по справі №803/803/15-а.

Таким чином, інформація, вказана у листі Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 244/2/01-2018 від 19.02.2018 року, не може вважатися належним доказом, оскільки відсутність інформації про перевезення вантажу в автоматизованій системі «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», яка функціонально не призначена для цілей контролю чи фіксації переміщення вантажів, не свідчить, що транспортування вантажу не відбувалось та не дає підстав стверджувати, що транспортні засоби не перетинали стаціонарні пости.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про необхідність оцінки вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 року по кримінальному провадженню № 0000013 (справа № 201/4522/18) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України, як доказу фіктивної діяльності ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», суд зазначає, що вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 року щодо ОСОБА_2 був скасований ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2018 року по справі № 201/4522/18, а отже позбавлений доказової сили, що виключає правомірність посилання відповідача на такий вирок як на доказ нереальності господарських відносин між ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС».

Крім того, безпосередньо в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2018 року по справі № 201/4522/18 судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали кримінального провадження та справи №201/4522/18 не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України, а також фіктивної діяльності ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС».

Також судом приймаються до уваги доводи позивача про те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2019 року по справі №201/4522/18 (провадження № 1-кп/201/439/2019) кримінальне провадження № 0000013 стосовно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 с т.27, ч.1 ст. 205 КК України, - закрите. При цьому, зміст зазначеної ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2019 року свідчить про те, що під час нового розгляду кримінального провадження № 0000013 в суді першої інстанції (після апеляційного перегляду) взагалі не встановлювалися та не досліджувалися будь-які докази й обставини фіктивного підприємництва ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», в тому числі не встановлено вини ОСОБА_2 у вчиненні фіктивного підприємництва.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу про можливість повторної перевірки господарських операцій між ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» із ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ» у травні, червні 2017 року, та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» у червні 2017 року, судом встановлено наступне.

У лютому 2018 року ГУ ДПС у Запорізькій області здійснено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВКФ «Імпекс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за І квартал 2017 року, півріччя 2017 року, три квартали 2017 року та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «АСТІОН БУД» (код за ) у травні, червні 2017, ТОВ «ПО «ДЕТАЛЬ» (код за ) у травні, червні 2017, ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» (код за ) у червні 2017, ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОДУКТ» (код за ) у червні 2017, ТОВ «ДНІПРО ОІЛ ГРУП» (код за ) у серпні 2017, ТОВ «ТРАНЗІТ СТАЛЬ» (код за ) у серпні 2017, ТОВ «МЕГА СТАЛЬПРОМ» (код за ) у серпні 2017, ТОВ «ТЕРРА ЕКО ПРОДУКТ» (код за ) у березні 2017, ТОВ «КОМПАНІЯ СОНЯЧНА ЗЕМЛЯ» (код за ) у вересні 2017, які включені до складу податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за березень 2017, з травня 2017 по серпень 2017, листопад 2017 в т.ч. в частині подальшої реалізації товару (робіт, послуг). За результатами зазначеної позапланової перевірки позивача відповідачем був складений Акт від 02.03.2018 року №132/08-01-14-06/22152101, на який посилається відповідач у своєму відзиві, а також винесені податкові повідомлення-рішення № , № від 18.04.2018 року. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року по справі № 0840/2948/18, яке набуло законної сили 14.05.2019 року, було визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.04.2018 № та від 18.04.2018 №, винесені на підставі даного акту перевірки, та спростовано твердження Головного управління ДПС у Запорізькій області про нереальність господарських операцій між ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» та ТОВ «ПО «Деталь», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» у травні червні 2017 року.

Наведене свідчить про те, що взаємовідносини ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» з ТОВ «ПО «Деталь», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» у травні червні 2017 року вже були предметом перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року по справі № 0840/2948/18, щодо реальності господарських операцій між ТОВ «ВКФ «ІМПЕКС» та ТОВ «ПО «Деталь», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» у травні червні 2017 року є преюдиційними в розумінні ч.4 ст. 78 КАС України.

Не можуть бути прийняті судом, в якості належних доказів нереальності господарських операцій у спірних правовідносинах, аргументи відповідача про наявність кримінальних проваджень № 0000023 від 28.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України; № 0000015 від 25.01.2018 року; № 0000041 від 20.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 та ч.ч.1, 3 ст. 212 КК України; № 0000225 від 24.04.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364 КК України; № 0004299 від 17.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.3 ст. 358 КК України, оскільки сам факт наявності кримінального провадження, без ухвалення судових рішень, якими б було встановлено певні обставини, не може свідчити про фіктивну діяльність конкретного підприємства. При цьому суд враховує висновок Верховного суду , викладений у постанові 15.05.2018 у справі № 822/2348/16), за яким наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів скаржника щодо ненадання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.

Висновок про неможливість притягнення до відповідальності юридичних осіб за неправомірні дії їх контрагентів також наведений Європейським судом з прав людини у рішенні від 18.03.2010 року по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» (заява № 6689/03), у п.23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника податку на додану вартість, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції; втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало би.

Отже, наведеною вище судовою практикою підтверджується правило індивідуальної відповідальності платника податків, з огляду на яке добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які дії або бездіяльність будь-кого із його контрагентів, в тому числі наявність кримінальних проваджень, що перебувають на стадії досудового розслідування та розслідувані подій за якими не стосуються діяльності платника податків, не призводить до встановлення фактів незаконності формування витрат з податку на прибуток підприємства та визначення зобов`язань з податку на додану вартість платника податків.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України»).

Отже, суд дійшов висновку, що належні первинні документи, якими врегульовані відносини між позивачем і його контрагентами, економічна виправданість цих відносин, зміни у майновому стані учасників правочину в результаті його виконання, а також відсутність доказів безтоварності операцій підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами. З огляду на це, позивач правомірно використав дані по цих операціях при обчисленні податку на додану вартість та податку на прибуток, що спростовує висновки акту перевірки, який став підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем - суб`єктом владних повноважень правомірності своїх рішень. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО -КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» (69013, м. Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, буд. 4, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 27.05.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області та № від 27.05.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО -КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІМПЕКС» (69013, м. Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, буд. 4, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одну тисячу двадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області(69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 03.12.2020.

Суддя О.В. Конишева