Справа № 140/240/20
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою відповідача від 18.11.2019 р. його визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 404 906,58 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення.

У постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що з метою зменшення митних платежів він не зазначив в митній декларації МД № UA 101020/2019/009335 від 27.05.2019 р. наявності рішення №КТ- UA-2018 про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, чим вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в сумі 134 968,86 грн.

Зазначає, що вірно зазначив код УКТ ЗЕД, що підтверджується рішеннями суддів, а тому проситьвизнати протиправною і скасувати постанову від 18.11.2019 р. в справі про порушення митних правил №0325/10100/19.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, оскільки з метою зменшення платежів, позивач у митній декларації вказав неправдиві відомості щодо коду товару, що призвело до зменшення та ухилення від слати платежів на суму 134 968,86 грн. Тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною. Також зазначив, що Житомирська митниця ДФС є неналежним відповідачем, оскільки припинена, а її правонаступником є Київська митниця Держмитслужби.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги просить задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності. Також подав суду постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 р., котрою апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р. без змін. Крім того подала заперечення щодо заміну відповідача Житомирську митницю Державної фіскальної служби на Київську митницю Держмитслужби, обгрунтувавши тим, що Житомирська митниця ДФС згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває в процесі припинення, проте запис про припинення у вказаному реєстрі відсутній. Відповідно до ч.5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Оскільки відсутній запис про припинення Житомирської митниці ДФС, тому відсутні підстави для заміни первісного відповідача на її правонаступника Київську митницю Держмитслужби.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не подавав клопотань про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 18.11.2019 р. постановою у справі про порушення митних правил № 0325/10100/19 позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 404 906,58 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що підставою накладення на позивача стягнення стало вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, які полягали в заявлені в митній декларації № UA 101020/2019/009335 від 27.05.2019 р. неправдивих відомостей щодо коду товару за наявності рішення про визначений код УКТ ЗЕД та надання з цією метою документів, що містять такі відомості, що призвело до зменшення та ухилення від сплати платежів на загальну суму 134 968,86 грн.

У цій постанові зазначено, що ОСОБА_1 усвідомлюючи наявність за вантажем діючого рішення з визначенням коду товару від 20.11.2018 р. № КТ- UA-2018, відповідно до якого було змінено код товару згідно з УКТ ЗЕД з (суміш бітумна модифікована для дорожніх покритів марки В) на (бітум нафтовий), в графі 33 код товару визначений (ставка мита 2%), тим самим вчинив дії спрямовані на зменшення та ухилення від сплати платежів на суму 134 968,86 грн.

Ч.1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням відповідача про визначення коду товару № КТ- UA-2018 від 20.11.2018 р. звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зокрема визнано протиправним і скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 20.11.2018 р.

Із постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 р., котра набрала законної сили з дня її прийняття, встановлено, що апеляційна скарга Житомирської митниці ДФС залишена без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р. - без змін.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що ОСОБА_1 правильно зазначено у митній декларації код товару за УКТЗЕД .

Таким чином, з наведеного вбачається, що рішення відповідача про визначення коду товару від 20.11.2018 р. № КТ- UA-2018, відповідно до якого було змінено код товару згідно з УКТ ЗЕД з (суміш бітумна модифікована для дорожніх покритів марки В) на (бітум нафтовий) є протиправним та скасоване.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач у митній декларації UA 101020/2019/009335 від 27.05.2019 р. зазначив правдиві відомості про код товару, вказавши код НОМЕР_1 , а тому не вчинив жодних протиправних дій з метою зменшення та ухилення від сплати митних платежів.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, не встановив і не довів належними доказами наявності саме в діях позивача складу зазначеного порушення і наявності його вини.

Позивачем не вчинено жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб`єктивної сторони даного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України, оскільки він не вчиняв жодних дій і у нього не було жодного умислу на неправомірне зменшення чи ухилення від сплати митних платежів, а рішення про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині скасування постанови до задоволення.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 286 КАС України визначений перелік рішень, які за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право ухвалити і даною нормою не передбачено визнання судом протиправною постанову суб`єкта владних повноважень, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги у визнанні протиправною постанови у справі про порушення митних правил.

Також суд погоджується із доводами представника позивача, що належним відповідачем є Житомирська митниця ДФС, а не Київська митниця Держмитслужби виходячи з наступного.

Згідно ст. 104-109 ЦПК України формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення.

Приєднання це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі. Приєднувана ж організація припиняє свою діяльність як самостійна юридична особа. У разі приєднання на підставі передавального акта орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, виключає юридичну особу, яка припинила діяльність з державного реєстру.

Юридична особа правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як встановлено з витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що на день розгляду справи у даному реєстрі міститься інформація, що Житомирська митниця ДФС ( ідентифікаційний код юридичної особи 39421140), перебуває в стадії припинення, однак відсутній запис про припинення цієї юридичної особи.

Крім того, витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не містить записів про те, що Київська митниця Дермитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи 43337359) є правонаступником Житомирської митниці ДФС.

Оскільки на день розгляду справи у вищенаведених витягах відсутні записи про припинення Житомирської митниці ДФС, а також відомості про те, що Київська митниця Держмитслужби є правонаступником Житомирської митниці ДФС, тому з урахуванням вимог ч. 5 ст. 104 ЦК України суд прийшов до висновку, що Житомирська митниця ДФС не припинилась як юридична особа.

Таким чином, беручи до уваги положення ст.ст. 104, 107 ЦК України, наявність лише Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» №858 від 02.10.2019 р. та інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про те, що Житомирська митниця ДФС перебуває в стадії припинення, не свідчить про припинення даної юридичної особи.

Враховуючи те, що Київська митниця Держмитслужби на даний час не є правонаступником Житомирської митниці ДФС, а тому належним відповідачем у даній справі є Житомирська митниця ДФС.

Щодо стягнення із відповідача 4455,67 грн. судового збору, то суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також, у цій же постанові, Велика палата Верховного Суду зазначає, що для однакого підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, позивачу при поданні позову необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткого мінімуму для працездатних осіб, тобто 420 грн. 40 коп.

Однак із квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 22.01.2020 р. встановлено, що позивач при подачі позову сплатив 4455,67 грн. судового збору.

Таким чином позивач при поданні позову сплатив судовий збір в більшому розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Беручи до уваги, що позивач не подавав клопотань про повернення переплаченої суми судового збору, тому суд не вправі з власної ініціативи повернути переплачену суму судового збору. У випадку подання такого клопотання, судом може бути вирішено це питання.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, тому із відповідача підлягає стягненню в користь позивача 420,40 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

адміністративну позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0325/10100/19 від 18.11.2019 р. винесену заступником начальника Житомирської митниці ДФС - Мірошниченком Михайлом Івановичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відмовити у задоволенні вимоги про визнання протиправною постанови про порушення митних правил №0325/10100/19 від 18.11.2019 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук