Справа № 280/4717/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Справа № 280/4717/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянськелектросервіс» (пр. Східний, буд. 2Т, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянськелектросервіс» (далі позивач, ТОВ «Бердянськелектросервіс») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 14.02.2020 №1/08-01-51-04/37869869 про виключення з реєстру платників єдиного податку юридичних осіб (ІІІ групи) з 01.01.2020 позивача, винесене уповноваженою особою відповідача начальником Бердянського управління Федоровою О.В. на підставі п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковий орган вважає, що позивачем порушено п. 291.4 ст. 291 ПК України по звітності підприємства встановлено перевищення на 103593,31 грн. граничного обсягу доходів, встановленого абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничного обсягу доходів платника єдиного внеску ІІІ групи. Разом з тим 10.02.2020 ТОВ «Бердянськелектросервіс» було подано податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік №. 14.02.2020 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за 2019 рік. Уточнююча податкова декларація була подана з виправленням помилки у розділі ІІ «Доходи, що підлягають оподаткуванню» у рядку 1 «Сума доходу за податковий (звітний період» та відповідно у рядку 5 «Загальна сума доходу за податковий (звітний) період» на суму 4982593,31 грн. та виправленням помилки у розділі ІІІ «Розрахунок податкових зобовязань з єдиного податку» у рядку 6 «Сума єдиного податку» та відповідно у рядку 8 «Загальна сума єдиного податку» на суму 249129,67 грн. Таким чином, ТОВ «Бердянськелектросервіс» не порушено вимоги перебування на спрощеній системі оподаткування, протягом календарного року оскільки підприємство мало обсяг доходу, який не перевищував 5000000 грн., а становив 4982593,31 грн., що підтверджується даними бухгалтерського обліку та уточнюючою декларацією за 2019 рік (реєстраційний номер документа ) від 14.02.2020. Також зазначає, що станом на дату подання уточнюючої декларації ТОВ «Бердянськелектросервіс» не було відомо про проведення податковим органом камеральної перевірки, а приймаючи оскаржуване рішення відповідач знав про надходження уточнюючої податкової декларації та не отримав пояснень від підприємства. Звертає увагу на те, що жодної документальної перевірки позивача контролюючим органом проведено не було та акт про порушення вимог законодавства не складався, в зв`язку з чим у ГУ ДПС у Запорізькій області були відсутні правові підстави для анулювання позивачу реєстрації платника єдиного податку на підставі абз.3 п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 20.07.2020 відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

10.08.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про те, що рішення було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Так згідно поданих податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік від 10.02.2020 № та фінансової звітності малого підприємства за 2019 рік від 11.02.2020 позивачем задекларовано загальний дохід за 2019 рік в сумі 5336,9 тис. грн. Вказаний дохід на 336,9 тис. грн. перевищує встановлений абз. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничний обсяг доходу платника єдиного податку ІІІ групи (5 млн. грн.). В день виключення з реєстру платників єдиного внеску юридичних осіб (ІІІ групи), 14.02.2020 ТОВ «Бердянськелектросервіс» подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік, згідно якої зменшено дохід на 410,0 тис. грн., в результаті чого обсяг доходу склав 4926,9 тис. грн. При цьому коригування доходу за фінансовою звітністю не було проведено, що свідчить про маніпулювання показниками податкової звітності з метою ухилення від оподаткування та про недотримання норм ст. 292 ПК України. Зазначає, що в порушення вимог п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України заява про перехід на сплату інших податків і зборів позивачем не надавалась. Крім того вважає, що рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку прийнято Бердянським управлінням з посиланням на п. 299.10 ст. 299 ПКУ у зв`язку із самостійно задекларованим платником перевищенням встановленого обсягу доходу, що не потребує окремої перевірки. Необхідність складання акту перевірки у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, передбачена п.299.11 ст.299 ПКУ, але посилання на вказану норму ПКУ у прийнятому рішенні відсутнє. Враховуючи вищевикладене, рішення Бердянського управління ГУ ДПС у Запорізькій області про виключення з реєстру платників єдиного податку -юридичних осіб (III групи) у відповідності до п. 299.10 ст. 299 ПКУ від 14.02.2020 №2/08-01-51-04/40789307 прийнято правомірно та відповідає нормам діючого законодавства. У зв`язку з вищевикладеним просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «Бердянськелектросервіс» перебувало на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності з 01.07.2012, як платник податків третьої групи, за ставкою єдиного податку 5%, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку Серії Б №661536 (а.с. 33).

Згідно із рішенням від 14.02.2020 №1/08-01-51-04/37869869 ТОВ «Бердянськелектросервіс», у відповідності до пункту 299.10 ст. 299 ПК України, виключено з реєстру платників єдиного податку юридичних осіб (ІІІ групи) з 01.01.2020 (а.с. 7-8).

Підставою для прийняття зазначеного рішення стало те, що в ході проведення камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік від 10.02.2020 № ТОВ «Бердянськпромелектросервіс» виявлено перевищення на 103593,31 тис. грн. встановленого абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничного обсягу доходів платника єдиного податку ІІІ групи» (а.с. 18).

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся зі скаргою за №17/04 від 05.03.2020 до Державної податкової служби України (а.с. 11-13).

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги №15393/6/99-00-04-02-03-06 від 06.05.2020, рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.02.2020 за №1/08-01-51-04/37869869 залишено без змін, а скаргу позивача №17/04 від 05.03.2020 - без задоволення (а.с. 17-19).

Не погодившись з рішенням відповідача від 14.02.2020 за №1/08-01-51-04/37869869, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

У свою чергу, згідно з положеннями підпункту 4 пункту 291.4 цієї ж статті Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно положеннями п. 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

У силу вимог абз. 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Згідно пункту 300.1 статті 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №820/5346/17.

Відповідно до ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Так, ГУ ДПС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік від 10.02.2020 № ТОВ «Бердянськелектросервіс» (а.с. 8).

Проте, статтею 75 ПК України такого предмету камеральної перевірки, як перевірка податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) щодо встановлення перевищення встановленого абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничного обсягу доходів платника єдиного податку, не визначено.

Натомість, у спірному рішенні про виключення з реєстру платників єдиного податку від 14.02.2020 №1/08-01-51-04/37869869 підставою для виключення з реєстру платників єдиного податку-юридичних осіб (III групи) зазначена інформація про перевищення встановленого абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничного обсягу доходів платника єдиного податку ІІІ групи, втім, контролюючим органом не зазначено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі акту перевірки, як це вимагає п. 299.11 ст. 299 ПК України.

При цьому, під час розгляду справи до суду відповідачем не надано доказів проведення перевірки та складання акту перевірки, на підставі якого в порядку п. 299.11. ПК України могло бути прийнято оскаржуване рішення, як і не надано будь-яких облікових документів, відомостей щодо підтвердження перевищення граничного обсягу доходів платника єдиного податку ІІІ групи.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення у відповіді на скаргу ДПС України (та відповідач у відзиві на позовну заяву) зазначили, що згідно поданих податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік від 10.02.2020 № позивачем задекларовано загальний дохід за 2019 рік в сумі 5103593,31 тис. грн. Вказаний дохід на 103593,31 грн. перевищує встановлений п. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України граничний обсяг доходу платника єдиного податку ІІІ групи (5 млн. грн.). (а.с. 17-18).14.02.2020 ТОВ «Бердянськелектросервіс» подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік (реєстраційний номер ), згідно якої зменшено дохід на 249129,67 грн., в результаті чого обсяг доходу склав 4982593,31 грн.

При цьому коригування доходу за фінансовою звітністю не було проведено, що свідчить про маніпулювання показниками податкової звітності з метою ухилення від оподаткування та про недотримання норм ст. 292 ПК України, ст.ст. 4 і 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положень (стандартів) бухгалтерського обліку №15 «Дохід».

Так суд зазначає, що згідно абз. 2 п. 291.1 ст. 291 ПК України доходом платника єдиного податку є для юридичної особи - будь-який дохід, включаючи дохід представництв, філій, відділень такої юридичної особи, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно з вимогами Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Мінфіну № 290 від 29.11.1999, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Не визнаються доходами такі надходження від інших осіб: сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг); сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Тобто, показники фінансової звітності, в тому числі чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) рядок 2000 Ф2 «Звіт про фінансові результати» базуються на даних бухгалтерського обліку, доходи для оподаткування єдиним податком формуються за касовим принципом (надходження коштів), що і створює відхилення при проведенні аналізу показників, що містяться в податковій декларації платника єдиного податку 3 групи з показниками в фінансовому звіті за 2019 рік.

Тому твердження відповідача щодо невідповідності показників фінансової звітності до показників уточнюючої декларації як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення судом не приймаються.

Як наслідок, суд зазначає про наявність підстав для визнання протиправним рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.02.2020 №1/08-01-51-04/37869869 про виключення з реєстру платників єдиного податку-юридичних осіб (III групи) з 01.01.2020 ТОВ «Бердянськелектросервіс».

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовну заяву задоволено, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області (а.с. 6).

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянськелектросервіс» (пр. Східний, буд. 2Т, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 14.02.2020 №1/08-01-51-04/37869869 про виключення з реєстру платників єдиного податку юридичних осіб (ІІІ групи) з 01.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бердянськелектросервіс», винесене уповноваженою особою Головного управління ДПС у Запорізькій області начальником Бердянського управління Федоровою О.В. на підставі п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянськелектросервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль