Справа № 280/7088/20
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Справа № 280/7088/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (72116, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волонтерів, буд.51, )

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протизаконною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу страхових виплат за період з 01.06.2016 по 31.12.2019 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу страхові виплати за період з 01.06.2016 по 31.12.2019.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі №280/7389/20 за правилами спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання на 03.11.2020 без виклику сторін.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 02.10.2020 (вх.№47160 від 06.10.2020). Зокрема зазначено, що позивач є пенсіонером за віком, особою, яка отримала професійне захворювання на виробництві, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання з ступенем втрати професійної працездатності 25% безстроково, а також Довідкою МСЕК про втрату працездатності. Згідно Довідки від 20.05.2019 за №2320- є внутрішньо переміщеною особою та наразі проживає в Запорізькій області. Звернувшись до відділення, де перебуває на обліку, а саме у Бердянське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з заявою про виплату та нарахування за період з червня 2016 року по грудень 2019 року невиплачених сум страхових виплат, позивач отримав відповідь про відмову у такій виплаті з підстав того, що Кабінетом Міністрів України не було прийнято «окремого порядку» виплат за минулий період. Зауважено, що відповідь була надана без дотримання необхідної форми (постанови), у формі листа. Такі дії розцінюються позивачем як бездіяльність відповідача, що порушує права позивача, гарантовані державою. На думку позивача, відсутність так званого «окремого» порядку виплати сум страхових виплат за минулий період переміщеним особам, не може бути підставою відмови позивачу у їх виплаті, оскільки неприйняття відповідних законодавчих документів державою не може ставитися в залежність від отримання громадянами належних їм законом виплат. На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 30.10.2020 (вх.№52360 від 02.11.2020). Вказано, що позивач до початку проведення антитерористичної операції перебував на обліку та отримував страхові виплати у Відділенні ВД ФСНВ у м. Кіровське (з 29.12.2016 у місті Хрестівка) Донецької області, правонаступником якого є Управління в Донецькій області. В період з 01.05.2015 по 31.05.2016 позивач отримував невиплачені страхові виплати за 2014 рік у Відділенні ВД ФСНВ у м. Краматорську, які раніше було призначено Відділенням ВД ФСНВ у м. Кіровське. В свою чергу, Бердянським відділенням Управління у Запорізькій області, відповідно до заяви позивача від 21.01.2020, з урахуванням Протоколу від 20.02.2020 № 3 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, продовжено виплату раніше призначеної щомісячної страхової виплати з 01.03.2020 (тобто з місяця звернення особи) у відповідності до вимог чинного законодавства (постанова Бердянського відділення Управління у Запорізькій області від 02.03.2020 № 0804/22072/22072/2). Бердянським відділенням Управління у Запорізькій області позивач не приймався на облік, а продовження виплат провадиться на підставі відомостей з інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України. З посиланням на постанову правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження структури органів Фонду» від 10.10.2017 № 50, з 01.01.2018 Краматорське відділення Управління в Донецькій області поширює свою діяльність щодо виконання статутних завдань Фонду, зокрема, на м. Хрестівка Донецької області. Таким чином, оскільки, суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, то вимога про стягнення таких сум може бути заявлена до Управління в Донецькій області в особі Краматорського відділення. Також зауважено, що позивач в період з 01.06.2016 по 31.12.2019 не скористався своїм правом та не звернувся до жодного робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, а згідно норм чинного законодавства, страхові виплати проводяться з дня звернення, якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку. У зв`язку з тим, що до позовної заяви додано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана лише 20.05.2019, відсутні будь-які правові підстави для проведення страхових виплат ОСОБА_1 з 01.06.2016 по 31.12.2019. Також відповідачем зауважено, що позивачем пропущено встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду, а подана позовна заява оформлена з порушенням вимог ст.160,161 КАС України. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, особою, яка отримала професійне захворювання на виробництві, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 30.06.2011 з ступенем втрати професійної працездатності 25 % безстроково, а також довідкою МСЕК про втрату працездатності від 18.08.2011 (а.с.11, 14-15).

Згідно довідки від 20.05.2019 № 2320- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та місце його проживання є АДРЕСА_1 (а.с.8).

З січня 2020 року по теперішній час позивач перебуває на обліку у Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, де до теперішнього часу отримує соціальні виплати.

У період з травня 2015 року по травень 2016 року позивач перебував на обліку у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де отримував страхові виплати, в тому числі за несплачений період 2014 року.

В період з червня 2016 року по грудень 2019 року позивач страхові виплати не отримував, оскільки не перебував на обліку у жодному з відділень відповідача з підстав того, що Хрестівським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплати йому були зупиненні, а Краматорське міське відділення згідно рішення адміністративної комісії Виконавчої дирекції Фонду від 01.11.2015 з 01.12.2015 призупинило здійснення нарахування та виплату страхових виплат потерпілим на виробництві, як відділення, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою та на яке покладено обов`язок виконувати функції переміщеного Хрестівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

21.01.2020 позивач звернувся до Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з заявою про продовження раніше призначеної позивачу щомісячної страхової виплати (а.с.57).

Пунктом 3 Протоколу №3 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.02.2020, прийнято рішення про призначення (відновлення) ОСОБА_1 соціальних виплат (а.с.58).

Постановою Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 02.03.2020 №0804/22072/22072/2 продовжено потерпілому ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової або повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 3815,24 грн., виплати постановлено проводити з 01.01.2020 безстроково (а.с.59).

02.07.2020 позивач звернувся до відділення, де перебуває на обліку, а саме у Бердянське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з заявою про винесення постанови про виплату йому за період з червня 2016 року по грудень 2019 року невиплачених сум страхових виплат (а.с.12).

Листом Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 15.07.2020 №03-04-1006 позивача повідомлено, що питання виплати сум соціальних виплат невиплачених за минулий період буде розглянуто після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку (а.с.9).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протизаконною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01.01.2015 діє в редакції Закону України від 28.12.2014 та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 16 Закону № 1105-XIV, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною 1 ст.36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; відповідно до частини п`ятої цієї же статті страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

За приписами ч. 5 ст.47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Враховуючи приписи наведених норм закону, страхові виплати повинні виплачуватися щомісячно і проводитися позивачеві безстроково, оскільки позивач має зареєстрований страховий випадок та йому встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

Згідно з п. 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу п. 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-XIV, суд зазначає, що останній передбачає визначення Кабінетом Міністрів України особливостей надання соціальних послуг та виплат, а не припинення таких виплат.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014 № 531 установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 (далі - Порядок №27).

Відповідно до п. 1.2 розд. І вказаного Порядку внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - довідка про взяття на облік), з дотриманням вимог «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - постанова КМУ № 637).

Згідно з п. 3.1 розд. ІІІ вказаного Порядку внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Аналогічні положення містяться в Порядку №365 та в постанові КМУ №637.

Відповідно до п. 3.7 розд. ІІІ Порядку, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 №27, щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

Згідно з п.п. 3.8 та 3.9 розд. ІІІ вказаного Порядку суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Аналогічні положення містяться в п. 15 Порядку №365, відповідно до якого орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали справи, позивач перебуває на обліку у відповідача, але фактично страхові виплати позивачу за період з 01.06.2016 по 31.12.2019 не були виплачені, що відповідачем не заперечується.

При цьому відмова у виплаті та нарахуванні позивачу за період з червня 2016 року по грудень 2019 року невиплачених сум страхових виплат обґрунтована відсутністю окремого порядку Кабінету Міністрів України для її здійснення.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон №1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або інші права, як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

В даному спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом 1105-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону №1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону №1706-VII внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України. У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до Порядку № 365, а саме, п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Зміни до Закону №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат внутрішньо переміщеними особам Верховною Радою не приймались.

Відповідно до ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Отже, не здійснюючи страхові виплати, за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на їх отримання.

Також суд враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 по справі №640/18720/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019, визнано протиправними та нечинними пп. 2 п. 1, пп. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №335 від 25.04.2018 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 у справі № 826/12123/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 та ухвалою Верховного Суду від 20.12.2018, визнано нечинним Порядок №365.

Суди дійшли до висновку, що положення п.7, 8, 9, 13 Порядку №365 та абзац 10 п. 1 постанови КМУ №637 обмежують осіб, що належать до ВПО у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений ст. 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені ст. 33 Конституції України.

Щодо посилання відповідача про належність вимоги про стягнення суми страхових виплат за минулий період Управлінню в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення, суд звертає увагу на наступне.

Згідно п. 3.9 розд. ІІІ Порядку №27, суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Зазначена норма свідчить про облік таких сум та не містить посилань, у тому числі і імперативних, щодо виплати такої суми саме таким робочим органом та на переконання суду, таким органом може бути і відповідач, який взяв позивача на облік та здійснює такі виплати, оскільки це не суперечить нормам законодавства.

Крім того, в листі відповідач, по суті щодо відмови у виплаті суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, не зазначав про звернення позивача не до належної установи управління Фонду. (а.с. 9)

Не спростовується сторонами та обставина, що виплати належних позивачу сум страхових виплат за спірний період позивачеві не виплачені та відповідач також не здійснив їх виплату.

Крім того, слід наголосити, що не здійснення відповідачем виплати раніше призначених щомісячних страхових виплат за минулий період тільки внаслідок відсутності порядку та механізму, який повинен був розробити та затвердити уряд країни лише породжує правову невизначеність щодо змісту обов`язку держави по виплаті такої заборгованості та створює умови для свавілля з боку держави, що є несумісним з принципом верховенства права. Оскільки носієм обов`язку перед позивачем по цій справі стосовно непорушності його прав, як потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві - виступає держава в цілому, а у відносинах виконання цього обов`язку державу представляють органи, які уповноважені на нарахування та виплату страхових виплат, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідач по справі є тим самим органом, що відновив з січня 2020 року та продовжує виплату позивачу раніше призначеної щомісячної страхової виплати на відшкодування шкоди на підставі матеріалів справи про страхові виплати, маючи в своєму розпорядженні також відповідну інформацію про суми не виплачених ОСОБА_1 страхових виплат за минулий період (з 01.06.2016 по 31.12.2019).

Суд також критично оцінює посилання відповідача про те, що ОСОБА_1 в період з 01.06.2016 по 31.12.2019 не використав свого права на звернення до будь-якого робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву наголошує на положеннях ч.3 ст.47 Закону № 1105-XIV, відповідно до яких визначено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку, або з дня смерті годувальника, страхові виплати проводяться з дня звернення.

З цього приводу суд зауважує, що одним із основних завдань робочих органів Фонду соціального страхування України, в тому числі і Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, є своєчасне та у повному обсязі забезпечення соціального захисту людини, якій заподіяна шкода внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Однією із складових соціального захисту потерпілого є грошова компенсація страхова виплата у розмірах, визначених чинним законодавством.

Відповідач по цій справі, перш за все повинен розуміти відсутність правових підстав застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.47 Закону № 1105-XIV, оскільки ОСОБА_1 не є тією особою, стосовно якої справа про страхові виплати розглядається вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку. Питання про щомісячну виплату ОСОБА_1 страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, було вирішено ще у 2001 році, і ці виплати він отримував постійно до травня 2016 року, а тому й твердження відповідача про можливість виплати позивачу страхових сум тільки з дня його звернення (січень 2020 року) є безпідставними.

Заперечення проти позову в частині його оформлення, на думку суду, є занадто формальними. Оцінка правильності оформлення позовної заяви надана судом в процесі відкриття провадження у справі. Крім того, недоліки в оформленні позовної заяви не спростовують наявність у відповідача обов`язку перед позивачем в частині нарахування та виплати страхових виплат за період з 01.06.2016 по 31.12.2019.

Право підпису позовної заяви представником позивача Ліпаткіною Е.В. підтверджено наявною в позові копією ордеру. Позиція відповідача про обов`язковість надання для підтвердження повноважень адвоката, як представника, одночасно з ордером договору про надання правової допомоги є помилковою, адже ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), у якій судом також вказано на те, що виходячи зі змісту ч.1,3 ст.26 Закону № 5076-VI ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 4001 Кримінального кодексу України).

Вказану позицію підтримано також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 по справі №320/5420/18.

Посилання відповідача на пропуск позивачем 6-місячного строку звернення до суду з вказаним позов є безпідставним, оскільки на захист прав позивача в цьому випадку діє норма ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, за якою, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку.

Крім того, адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/261/18).

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 28.08.2020 (а.с.5).

Як встановлено з матеріалів справи, Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області є відокремленим підрозділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, що створене за рішенням правління без статусу юридичної особи.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (72116, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волонтерів, буд.51, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (72116, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волонтерів, буд.51, ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) страхових виплат за період з 01.06.2016 по 31.12.2019.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (72116, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Волонтерів, буд.51, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) страхові виплати за період з 01.06.2016 по 31.12.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69600, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 12; ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01.12.2020.

Суддя І.В.Садовий