Справа № 325/1496/20
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/325/8/2020
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 грудня 2020 року Суддя Приазовського районного суду Запорізької області Васильцова Г.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Колпаковського Артура Абрамовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року до Приазовського районного суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 16.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали представником позивача адвокатом Ковальовим Д.В. подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначено аналогічні причини пропуску строку звернення до суду, які були викладені в позовній заяві. Також зазначає, що ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову не від співробітників пошти, а від родичів після прибуття з відрядження 04.11.2020 року.

Відтак, дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача щодо обґрунтування строків звернення з даним позовом, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відтак, беручи до уваги вказані норми, суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Згідно конверту з поштовим штрих-кодом, який перевірено в програмі «поштовий трекінг», поштове рекомендоване відправлення вручене 31.10.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КАС України вважається, що повістку вручено також у разі одержання її під розписку будь-яким повнолітнім членом сім`ї адресата, який проживає разом з ним. Особа, яка одержала повістку, зобов`язана негайно повідомити про неї адресата.

Тобто датою вручення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 слід вважати 31.10.2020 року, а не 04.11.2020 року, як про це стверджують позивач та його представник.

З огляду на зазначене, вказані доводи не приймаються судом до уваги, оскільки наведене є лише спробою поновити строк звернення до суду, який пропущений без поважних причин.

Так, процесуальний закон пов`язує обізнаність сторони із спірними правовідносинами з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також, суд зазначає, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржувана постанова отримана ним саме 04.11.2020 року, а не раніше.

Суду невідомі обставини, які перешкоджали позивачеві звернутись до суду та подати належним чином оформлену позовну заяву, із дотриманням вимог Кодексу адміністративного судочинства України у межах строків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлені обставини, ненадання позивачем та його представником належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, відсутності інших доводів та доказів щодо поважності пропущення позивачем строку звернення до суду, слід дійти висновку про пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду без поважних причин.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду, поважних причин пропуску судом не встановлено, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Колпаковського Артура Абрамовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 02 грудня 2020 року.

Суддя : Г.А. Васильцова