Справа № 369/10569/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень як такі, що є протиправними, перш за все через те, суб`єкт вказаних правопорушень спеціальний - фізична особа підприємець або посадова особа юридичної особи або особа, яка забезпечує себе роботою самостійно (адвокат, нотаріус), крім того, ні в протоколах, ні в постановах про накладення адміністративного стягнення не вказано суть правопорушення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що постанови про накладення штрафу винесені посадовими особами відповідача в межах повноважень та відповідають вимогам чинного законодавства.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені в позові.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Крім того, у відзиві просить замінити первісного відповідача - Головне управління ДФС у Київській області - правонаступником - Головне управління ДПС у Київській області.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, при цьому, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 22 липня 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Київській області Бунчаком М.В. при проведенні позапланової документальної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 складені протоколи про вчинення останньою адміністративних правопорушень, а саме:

- № 69 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI в частині неведення книги обліку доходів та витрат;

- № 70 про адміністративне правопорушення, передбачене абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (зі змінами та доповненнями) в частині заниження єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності, порушення строків сплати єдиного соціального внеску на спрощеній системі оподаткування, п. 2, п. 9 п. 11 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в частині несвоєчасного подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік;

- № 72 про адміністративне правопорушення, передбачене п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) в частині проведення розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій.

В подальшому, на підставі вказаних протоколів відповідачем 26.07.2020 винесено постанови про накладення на позивачку адміністративних стягнень, а саме:

- № 60 у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1631 КУпАП;

- № 61 у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 16315 КУпАП;

- № 62 у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1651 КУпАП.

Дані постанови є предметом цього позову, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанови про накладення штрафу винесені уповноваженою посадовою особою в межах повноважень, відповідають вимогам чинного законодавства, отже є законними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КупАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як наголошувалось вище, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтями 1631 16315 та 1651 КУпАП

При цьому, як вірно зазначає апелянт, суб`єктом вказаних правопорушень може бути лише фізична особа-підприємець або посадова особа юридичної особи або особа, яка забезпечує себе роботою самостійно, тобто, спеціальний суб`єкт.

Апелянт заперечує свою причетність до будь-якої господарської діяльності і матеріали справи не утримують доказів протилежного.

Навіть, сам відповідач в акті перевірки не позиціонує статус позивачки як фізичної особи-підприємця чи самозайнятої особи.

Крім того, згідно з ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, у вказаних протоколах не зазначено, в чому саме полягали порушення, які конкретно неправомірні винні дії або бездіяльність вчинені позивачем і в який період, тобто, не викладено об`єктивну сторону правопорушень та не надано кваліфікації протиправних дій особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 вказаного Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як визначено частиною 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, акт №454/10-36-13-03/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача, яким виявлені правопорушення, складено 07.06.2019, разом з тим, спірні протоколи про адміністративне правопорушення на підставі цього акту перевірки складені лише 22.07.2019, що також є порушенням.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував та прийшов до помилкового висновку про правомірність дій суб`єкта владних повноважень

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятої з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення № 3 від 09.11.2020 позивачкою сплачено 630, 60 грн. судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, які їй мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити первісного відповідача - Головне управління ДФС у Київській області - його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Київській області.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови від 26.07.2029 №60, №61 та №62, винесені заступником начальника Головного управління ДФС у Київській області Орленком Ігорем Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 1631, 16315, 1651, КУпАП.

Стягнути з Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А; ідентифікаційний код: 39393260) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 630, 60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк