Справа № 260/599/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/599/20 пров. № А/857/9077/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Ващиліна Р.О., м. Ужгород) у справі № 260/599/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в якому просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 30.01.2020 №0700-0330-8/2369 про відмову у проведенні перерахунку пенсії по його заяві №209 від 23.01.2020 р. у зарахуванні до трудового стажу за період роботи з 03.07.1974 р. по 05.10.1982 р. в колгоспі імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області і за період роботи з 01.10.1985 р. по 30.09.1994 р. в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати у загальний трудовий стаж період роботи з 03.07.1974 р. по 05.10.1982 р. в колгоспі імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області і за період роботи з 01.10.1985 р. по 30.09.1994 р. в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області та провести перерахунок його пенсії з урахуванням вказаних періодів роботи.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року адміністративний позов задоволений частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 30.01.2020 №0700-0330-8/2369 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області з листопада 1985 року по лютий 1990 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області з листопада 1985 року по лютий 1990 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності з 01 листопада 1995 року, а 12 квітня 2013 року за віком. Під час первинного призначення пенсії періоди роботи з 03.07.1974 р. по 05.10.1982 р. в колгоспі імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області та з 01.10.1985 р. по 30.09.1994 р. в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області включені не були.

При зверненні ОСОБА_1 за призначенням пенсії уповноважений орган Пенсійного фонду направляв запит на підтвердження стажу роботи пенсіонера в колгоспі імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області, у відповідь на який надано акт зустрічної перевірки від 21 листопада 1995 року. Згідно з відомостями такого акту проведеною перевіркою не вдалося перевірити факт роботи ОСОБА_1 у зазначеному колгоспі, оскільки договори та відомості про заробітну плату не збереглися (арк. спр. 33).

Окрім того, на запит територіального органу Пенсійного фонду щодо надання підтверджуючих документів про стаж роботи та довідку про заробітну плату в колгоспі імені Леніна за відпрацьований період на громадянина ОСОБА_1 , скерований до Управління ПФУ в Синельниківському районі Дніпропетровської області, надано архівну довідку №П-299, відповідно до змісту якої в документах архівного фонду колгоспу імені Леніна Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у відомостях нарахування заробітної плати найманих працівників (бригада по лісозаготівлі) відпрацьовані дні та заробітна плата ОСОБА_1 складає (без зазначення грошової одиниці): за 1985 рік відпрацьовано 5 днів; заробітна плата 57,85; за 1986 рік відомості про відпрацьовані дні відсутні; заробітна плата склала 6180; за 1987 рік відпрацьовано 28 днів; заробітна плата склала 12762,86; за 1988 рік відомості про відпрацьовані дні відсутні; заробітна плата склала 15702,59; за 1989 рік відомості про відпрацьовані дні відсутні; заробітна плата склала 10867,73; за 1990 рік відпрацьовано 28 днів; заробітна плата 2632,00 (арк. спр. 39).

Окрім того, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було проведено перевірку вказаної архівної довідки №П-299, за результатами якої складено акт №1060/09.5-13 від 12.10.2018 р. Відповідно до проведеної перевірки за результатами вивчення книг «учета расчетов по оплате труда членам колхоза им. Ленина» (мовою оригіналу) за 1985 1990 роки, встановлено підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у зазначеному колгоспі, а також те, що відомості, зазначені в довідці, повністю співпадають з первинними документами (арк. спр. 42 43).

23 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до Рахівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заяву про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням страхового стажу за період роботи з 03.07.1974 р. по 05.10.1982 р. в колгоспі імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області та з 01.10.1985 р. по 30.09.1994 р. в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області. До такої долучив трудову книжку колгоспника.

За результатами розгляду поданої заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за поданою заявою з мотивів відсутності даних про встановлені та фактично відпрацьовані мінімуми трудової участі в громадському господарстві в трудовій книжці, а також неможливості визначити тривалість роботи в даних колгоспах.

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов виходив, з тих підстав, що факт праці ОСОБА_1 в колгоспі імені Леніна у період з 01 жовтня 1985 року по лютий 1990 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому повинен враховуватися органом Пенсійного фонду при розрахунку страхового стажу позивача з урахуванням відомостей архівної довідки №П-299.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції переглядає апеляційну скаргу в межах щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 30.01.2020 №0700-0330-8/2369 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області з листопада 1985 року по лютий 1990 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області з листопада 1985 року по лютий 1990 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами ч.1-2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з ч.1 ст.62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5,6 Основних положень до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання). Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, згідно з пунктом 13 Основних положень відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, колегія суддів наголошує на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Таким чином, колегія суддів вважає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки факт праці ОСОБА_1 в колгоспі імені Леніна у період з 01 жовтня 1985 року по лютий 1990 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому повинен враховуватися органом Пенсійного фонду при розрахунку страхового стажу позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявні законні підстави для зарахування до стажу позивача у період з 01 жовтня 1985 року по лютий 1990 року.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 260/599/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська