Справа № 140/907/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/907/20 пров. № А/857/10098/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість та мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (суддя суду І інстанції: Валюх В.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.07.2020р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена), -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДФС у Волинській обл. (правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській обл.) наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 02.10.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість /ПДВ/ з ввезених товарів на загальну суму 18159 грн. 83 коп., з яких 14527 грн. 86 коп. за податковим зобов`язанням та 3631 грн. 97 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ від 02.10.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 8254 грн. 46 коп., з яких 6603 грн. 57 коп. за податковим зобов`язанням та 1650 грн. 89 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України (а.с.1-9).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.36 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення відповідача ГУ ДФС у Волинській обл. №№ та від 02.10.2019р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп. (а.с.70-73).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Волинській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.76-79).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що після ввезення позивачем на митну територію України легкового автомобіля та його митного оформлення митний орган Литовської Республіки звернувся до Державної фіскальної служби /ДФС/ України із запитом щодо надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортного засобу марки RENAULT, модель MEGANE, кузов № НОМЕР_1 . За даними іноземного органу вказаний автомобіль експортовано згідно експортної митної декларації країни відправлення Республіки Литва № 18LTKR100EK01C2A0 від 25.01.2018р., яка оформлена для вивезення в Україну транспортного засобу.

В ході проведення аналізу електронних копій митних декларацій встановлено факт оформлення ОСОБА_1 легкового автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, календарний рік виготовлення - 2013, кузов № НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна: 1461 куб.см, тип кузова: легковий універсал, що оформлений Волинською митницею за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205040/2018/02246 від 29.01.2018р., країна вивезення автомобіля- Литва.

Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця - компанії UAB «T&S MOBILE», Литва, на підставі рахунку-фактури (інвойс) TSN № 2392 від 25.01.2018р.

Вважає, що первинно враховані митним органом документи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки договір купівлі-продажу від 25.01.2018р. з компанією «Petras Skuckas», Литва, складений у м.Вільнюсі, хоча позивач заперечує своє перебування в Литві; до цього договору не надано акту приймання-передачі, документів, що підтверджень оплату товару.

Згідно експортної митної декларації № 18LTKR100EK01C2A0 від 25.01.2018р. спірний автомобіль перетнув митний кордон Республіки Литва 25.01.2018р. із зазначеною ціною 4800 євро, а у договорі, який наданий ОСОБА_1 , ціна транспортного засобу вже становить 2700 євро.

Отже, в ході перевірки достовірно встановлено, що ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення на Волинській митниці заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

При цьому, за даними перевірки митна вартість легкового автомобіля повинна складати 170414 грн. 81 коп., через що позивачем занижені податкові зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 21131 грн. 43 коп., в т.ч. ввізне мито 6603 грн. 57 коп., ПДВ із ввезених на митну територію України товарів 14527 грн. 86 коп.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, Департаментом організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України отримано лист від митного департаменту при Міністерстві фінансів Литовської Республіки щодо проведення перевірки по продажу та експорту транспортного засобу марки RENAULT, модель MEGANE, календарний рік виготовлення - 2013, кузов № НОМЕР_1 (а.с.48).

В період з 23.08.2019р. по 30.08.2019р. відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформлення товару за митною декларацією № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р., за результатами якої складено Акт перевірки № 17541/03-20-13-02/ НОМЕР_2 від 30.08.2019р. (а.с.65-69).

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем при декларуванні транспортного засобу легкового автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, календарний рік виготовлення - 2013, кузов № НОМЕР_1 , при нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією /МД/ ІМ40ДЕ № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р. допущено порушення вимог п.1 ст.49, п.2 ч.2 ст.52, ч.1 ст.257, ч.1 ст.295 Митного кодексу /МК/ України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу /ПК/ України, через що занижено податкове зобов`язання на загальну суму 21131 грн. 43 коп., в т.ч. ввізне мито 6603 грн. 57 коп., ПДВ із ввезених на митну територію України товарів 14527 грн. 86 коп.

Такий висновок ґрунтується на встановленій невідповідності відомостей щодо митної вартості ввезеного автомобіля, що заявлені декларантом у митній декларації ІМ40ДЕ № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р., та інформації щодо дійсної вартості цього транспортного засобу, наданої уповноваженим органом іноземної держави.

Зокрема, згідно оформленої митної декларації в графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком зазначено суму 2700 євро (104379 грн. 07 коп. по курсу Національного банку /НБ/ України на день заявлення товару до митного оформлення); митна вартість задекларована позивачем за резервним (6) методом; продавцем автомобіля була компанія «Petras Skuckas», Литва.

Відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме: експортної митної декларації № 18LTKR100EK01C2A0 від 25.01.2018р. на автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, календарний рік виготовлення - 2013, кузов № НОМЕР_1 , рахунку-фактури (інвойс) TSN № 2392 від 25.01.2018р. вартість автомобіля становить 4800 євро (170414 грн. 81 коп. на дату митного оформлення автомобіля). Відправником автомобіля виступала компанія UAB «T&S MOBILE», Литва.

В результаті наведених обставин відхилення митної вартості автомобіля становить 66035 грн. 74 коп.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 02.10.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ з ввезених товарів на загальну суму 18159 грн. 83 коп., з яких 14527 грн. 86 коп. за податковим зобов`язанням та 3631 грн. 97 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ від 02.10.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 8254 грн. 46 коп., з яких 6603 грн. 57 коп. за податковим зобов`язанням та 1650 грн. 89 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.13, 14).

Висновки проведеної перевірки ґрунтуються на тому, що за результатами аналізу відомостей, що є наявними у документах, поданих до митного оформлення транспортного засобу, та відомостей, які містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави, встановлено невідповідність даних, що впливають на розрахунок митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу згідно митної декларації ІМ40ДЕ № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р. При цьому, база оподаткування вищезазначеного транспортного засобу занижена на суму 66035 грн. 74 коп., внаслідок чого позивачем не сплачені обов`язкові платежі в повному обсязі.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі документи митних органів Литовської республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами тому, що позивачем при ввезені на митну територію України спірного автомобіля було занижено його митну вартість.

Між відомостями експортної декларації, представленої уповноваженим органом іноземної держави, та наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами, дійсно є відмінності в частині його продавця, а також вартості транспортного засобу.

Судом враховані обставини та висновки, які викладені у рішенні Любомльського районного суду Волинської обл. від 14.11.2018р. у справі № 163/1620/18, що залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019р., згідно яких позивач оскаржував постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. від 22.08.2018р. в справі про порушення митних правил № 4097/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 63394 грн. 29 коп.

Крім того, при митному оформленні вказаного транспортного засобу рішення про коригування митної вартості митними органами не приймалися, додаткові дослідження поданих декларантом документів податковими та митними органами не проводилися.

ГУ ДПС у Волинській обл., взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірило обставини завершення експорту товару; для усунення сумнівів не скерувало запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 вимог митного та податкового законодавства в частині заниження податкових зобов`язань та сплати митних платежів під час ввезення товарів на митну територію України.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Із змісту розглядуваного позову ОСОБА_1 слідує, що останній оспорює правомірність рішень відповідача щодо збільшення йому грошових зобов`язань з ПДВ та мита, вказуючи на безпідставність та помилковість використання відповідачем документів, що надійшли від уповноважених органів іноземної держави.

Отже, вказані обставини входять в предмет доказування по цій справі.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами МК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.1 ст.257 якого декларування здійснюється шляхом заявлених за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Приписами п.8 ч.1 ст.336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (ст.351 МК України).

Відповідно до пп.5, 6 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або інші законами України.

Під час оформлення МД ІМ40ДЕ № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р. позивач надав митному органу договір купівлі-продажу № 10-15 від 25.01.2018р., укладений з компанією «Petras Skuckas», Литва, відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 2700 євро (а.с.19).

Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 104379 грн. 07 коп. та за наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та ПДВ з ввезених на територію України товарів.

Відповідно до документів, наданих митними органами Литовської Республіки, фактурна вартість спірного автомобіля становить 4800 євро. Така вартість зазначена в митній декларації країни відправлення № 18LTKR100EK01C2A0 від 25.01.2018р., рахунку-фактурі (інвойс) TSN № 2392 від 25.01.2018р., відповідно до яких ОСОБА_3 (а не ОСОБА_1 ) придбав автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, календарний рік виготовлення - 2013, кузов № НОМЕР_1 , в компанії «T&S MOBILE», Литва, за ціною 4800 євро (а.с.49, 50).

Між відомостями експортної декларації, доданого до неї рахунку-фактури, та наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами, є відмінності в частині його продавця і вартості транспортного засобу, а також є розбіжності щодо імені покупця.

Разом з тим, експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вказаний документ не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.

Покупцем товару в експортній декларації і доданому до неї рахунку-фактурі зазначений ОСОБА_4 , однак доказів того, що саме позивач мав причетність до оформлення цієї декларації та рахунку-фактури не здобуто.

Водночас, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) експорт за митною декларацією № 18LTKR100EK01C2A0 від 25.01.2018р. перебуває у процесі перевірки (а.с.30).

Отже, ГУ ДПС у Волинській обл., взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не скерував запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами по справі, також в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані до митного оформлення на митниці.

Доводи відповідача про оформлення позивачем іншого пакету документів на автомобіль ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим, так як жодними належними і допустимими доказом не підтверджені.

Окрім цього, в порядку ст.55 МК України податковий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи є відсутнім.

Відтак самостійне визначення ГУ ДПС у Волинській обл. розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості (останніми не передбачено можливості переходу від резервного методу до основного методу).

Оцінюючи обставини справи, колегія суддів виходить з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Виходячи із змісту ч.6 ст.69 МК України, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

Апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує сформовану правову позицію Верховного Суду по аналогічній категорії справ, яка викладена в постанові від 03.04.2018р. у справі № К/9901/593/17.

Водночас за ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Відповідно до рішення Любомльського районного суду Волинської обл. від 14.11.2018р. у справі № 163/1620/18 задоволено заявленим ОСОБА_1 позов, визнано протиправною та скасовано постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. від 22.08.2018р. в справі про порушення митних правил № 4097/20500/18 щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 63394 грн. 29 коп., провадження у справі про порушення митних правил № 4097/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України (а.с.25-27).

Згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019р. рішення суду першої інстанції набрало законної сили (а.с.28-29).

Звідси, позивачем не вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 21131 грн. 43 коп. шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо отримувача, відомостей, які необхідні для визначення митної вартості товару, та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Наведена обставина має безпосереднє відношення до розглядуваного спору, а відтак висновки рішення Любомльського районного суду Волинської обл. від 14.11.2018р. у справі № 163/1620/18 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019р. підлягають врахуванню під час вирішення розглядуваного спору.

Стосовно інших доводів апелянта щодо надання правової оцінки документам, які покладалися в основу митного оформлення автомобіля за МД ІМ40ДЕ № UA205040/2018/002246 від 29.01.2018р., колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана зміна кваліфікації підстав прийняття суб`єктом владних повноважень спірних рішень (в даному випадку податкових повідомлень-рішень) в судових процедурах, є неприйнятною з огляду на принцип правової визначеності, який притаманний як судовим рішенням, так і рішенням суб`єктів владних повноважень. В іншому випадку це вже будуть інші правопорушення за інших підстав, запровадження позиції зміни підстав прийняття рішень, після їх прийняття, як способу реалізації владних управлінських функцій, призведе до свавілля суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог п.1 ст.49, п.2 ч.2 ст.52, ч.1 ст.257, ч.1 ст.295 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДПС у Волинській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2020р. в адміністративній справі № 140/907/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДПС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 02.12.2020р.