Справа № 2а-4387/09/0670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2а-4387/09/0670

адміністративне провадження № К/9901/13977/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці ДФС на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року (суддя Гурін Д.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року (головуючий суддя Мацький Є.М., судді: Євпак В.В., Шидловський В.Б.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС-Віптранс" до Житомирської митниці ДФС, за участю прокуратури Житомирської області, про визнання недійсними податкових повідомлень,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АВС-Віптранс" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби (яку протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року замінено її правонаступником - Житомирською митницею ДФС; далі - Митниця, відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень від 01 квітня 2009 року №7 та №8.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що під час митного оформлення імпортованого ним товару, яке до того ж закінчилось його випуском у вільний обіг, митні платежі розраховувались, виходячи із митної вартості, визначеної митним органом, а відтак воно не може нести відповідальності за правильність встановлення такої вартості відповідачем; в свою чергу, в останнього були відсутні підстави для подальшого донарахування Товариству ввізного мита та податку на додатну вартість.

Справа розглядалась судами неодноразово й востаннє постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення форми "Р" №7 від 01 квітня 2009 року та №8 від 01 квітня 2009 року, прийняті Житомирською митницею відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС-Віптранс".

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку, що у всіх випадках розмитнення позивачем товару його митна вартість визначалась самим митним органом, а позивачем сплачувались митні платежі, обраховані, виходячи із її розміру, в зв`язку із чим у відповідача були відсутні правові підстави для донарахування позивачеві митних платежів за такими деклараціями.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи касаційну скаргу, відповідач посилався на висновки, викладені в акті перевірки, а також неприйняття судами до уваги всіх обставин здійснення Товариством митного оформлення спірного товару.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що на підставі наказу Митниці від 19 лютого 2009 року №56 посадовими особами митного органу проведено перевірку митної вартості, яка заявлялась Товариством як суб`єктом підприємницької діяльності при митному оформленні товару - "санітарно-технічних виробів", за результатами якої складено акт №7/9/10100000/35795523 від 20 березня 2009 року.

В акті зазначено про порушення Товариством вимог статті 267 Митного кодексу України в частині невключення в повному обсязі митної вартості імпортованих товарів, що призвело до недобору митних платежів на загальну суму 1 832 140,26 грн., а саме: митного збору у розмірі 3 363,51 грн., мита - 418 412,73 грн. та податку на додану вартість у розмірі 1 410 364,02 грн., які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України.

На підставі акту перевірки №7/9/10100000/35795523 від 20 березня 2009 року Митницею прийнято податкові повідомлення форми "Р" від 01 квітня 2009 року: №7, яким позивачеві визначено суму податкового зобов`язання (з нарахуванням штрафних санкцій) за платежем: «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами підприємницької діяльності» у розмірі 627 619,10 грн., у тому числі основний платіж - 418 412,73 грн. та штрафні санкції - 209 206,37 грн., та №8, яким Товариству нараховано податкове зобов`язання (з нарахуванням штрафних санкцій) за платежем: «Податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб`єктами підприємницької діяльності» у розмірі 2 115 546,03 грн., у тому числі основний платіж - 1 410 364,02 грн. та штрафні санкції - 705 182,01 грн.

За наслідками адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення залишено без змін.

Також суди встановили, що 01 квітня 2008 року між Tовариством (як покупцем) та фірмою Wiсand International Corporation (як продавцем) укладено контракт №В 001/08, відповідно до пункту 1 якого продавець продає, а покупець - купує санітарно-технічні вироби на умовах СІР Житомир (Інкотермс-90) й поставка буде здійснюватись автомобільним транспортом із Болгарії.

Згідно з пунктами 2 та 3 контракту ціни на товари вказані в американських доларах у додатках до даного контракту, включаючи упаковку, маркування і доставку; загальна сума контракту - 500 000,00 американських доларів.

В подальшому між позивачем та фірмою Wiсand International Corporation укладались додаткові угоди до контракту, на підставі яких фірмою Wiсand International Corporation виписувались та надавались Tовариству інвойси, а останнім, у свою чергу, оформлялись вантажно-митні декларації із зазначенням митної вартості товару під час його митного оформлення.

У період з 01 квітня 2008 року до 31 грудня 2008 року позивачем завезено із Республіки Болгарія на митну територію України та оформлено по 65 вантажно-митним деклараціям санітарно-технічні вироби, загальну митну вартість яких задекларовано на суму 1 889 054,12 грн., зі сплатою відповідних сум податків і зборів.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 МК України від 11 липня 2002 року №92-IV (що був чиним на час здійснення спірного митного оформлення товару; далі - МК України).

У пункті 19 статті 1 МК України наведено визначення терміну "митні процедури" - це операції, пов`язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов`язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК України).

Зміст наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відтак, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.

В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалась і в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 07 листопада 2011 року №21-223а11, від 06 листопада 2012 року №21-330а12, від 05 березня 2013 року №21-36а13, від 18 листопада 2014 року №21-509а14, від 08 травня 2015 року №21-1011а15, а також й Верховним Судом (постанова від 11 лютого 2020 року у справі №808/1236/16, адміністративне провадження №К/9901/18937/18).

Суди попередніх інстанцій під час розгляду даної справи з`ясували, що у всіх 65 випадках розмитнення позивачем товару його митна вартість була визначена митним органом із застосуванням другорядних методів, а позивач погодився із нею та сплатив усі належні платежі, відтак, враховуючи, що митні платежі розраховувались, виходячи з митної вартості, визначеної під час митного оформлення товарів митним органом, Товариство не може нести відповідальності за правильність встановлення такої вартості як бази обкладення митними платежами, адже у такому випадку на платника покладається відповідальність за невиконання (неналежне виконання) своїх службових обов`язків працівниками митного органу, тобто у контролюючого органу були відсутні правові підстави для донарахування позивачу митних платежів за такими деклараціями.

При цьому судами встановлено відсутність порушення будь-яких кримінальних проваджень відносно працівників митних органів з приводу змови із декларантом та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності за наслідками службової перевірки.

Також суди звернули увагу й на наступне.

Як зазначав відповідач, у зв`язку із виникненням під час митного оформлення товарів підозри, що заявлена Товариством митна вартість імпортованих товарів є заниженою, ним після завершення митного оформлення товарів, сплати позивачем митних платежів і випуску товарів у вільний обіг на митній території України було направлено до митних органів Республіки Болгарія запит для підтвердження повідомлених позивачем відомостей, у відповідь на який митними органами Республіки Болгарія надіслано лист із завіреними копіями документів.

Проаналізувавши надіслані документи, Митниця прийшла до висновку, що в інвойсах, наданих до митного оформлення позивачем, ціна товару була значно нижчою від ціни, зазначеної в інвойсах, отриманих від митних органів Республіки Болгарія, при тому, що інші реквізити документів (номери та дати книжок МДП Carnet TIR, CMR, інвойсів) співпадали.

В той же час, суди, дослідивши надані митними органами Республіки Болгарія документи, встановили, що останні виписані на ім`я та на адресу ПП «Мандарин-2004» (Україна, м.Одеса, вул.Богдана Хмельницького, 21, кв.4), тобто не стосуються діяльності позивача та не мають жодного відношення до укладеного ним із фірмою Wicand International Corporation контракту №В 001/08 від 01 квітня 2008 року.

Крім того, судами надано оцінку й наявним в матеріалах справи постанові Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/17980/13-п від 19 листопада 2013 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 - директора Товариства - до відповідальності за порушення митних правил, передбачених статтею 352 МК України, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, та постанові слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 08 лютого 2012 року про закриття кримінальної справи №347, порушеної 30 січня 2009 року щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого статтею 201 Кримінального кодексу України, виходячи зі змісту яких суди переконались, що обставини підробки документів, які подавались Товариством під час митного оформлення товарів, достеменно не встановлені.

Враховуючи наведене вище в сукупності, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми "Р" від 01 квітня 2009 року №7 та №8.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 327, 341, 343, 349, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва В.П. Юрченко