Справа № 520/8592/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 р. № 520/8592/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Єни Л.А.,

представника відповідача - Назаренко-Хамаєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 259 о/с від 08.05.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в січні 2020 року він знаходився на лікарняному, проте у зв`язку із тим, що дні були вихідними, позивач звернувся до приватної клініки ТОВ "Медаком". Надалі, він ще декілька разів звертався до вказаної клініки та йому надавались короткотривалі лікарняні. В лютому позивача викликано до начальника моніторингу патрульної поліції, який повідомив ОСОБА_1 про те, що Департаментом патрульної поліції направлено запити до медичного закладу, який видав листки непрацездатності позивачу, проте відповіді не отримано, у зв`язку із чим запропоновано позивачу надати письмові пояснення. Наказом Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Проте, вказаний наказ ґрунтується на припущеннях відповідача та не містить жодних даних, які свідчать про порушення позивачем службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують його як поліцейського. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернувся до суду та просить скасувати вказаний наказ.

Ухвалою суду від 10.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29.09.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, у період з 17.01.2020 по 25.01.2020 та з 02.02.2020 по 04.02.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 був відсутній на службі. По прибуттю на службу позивачем надано до відділу кадрів листки непрацездатності, видані ТОВ "Медаком". Із наданих ОСОБА_1 пояснень вбачається, що позивач був відсутній на службі не через хворобу, а за сімейними обставинами, а листки непрацездатності отримані ним за порадою товариша. За результатами службового розслідування встановлено, що надані позивачем лиски непрацездатності не відповідають вимогам діючого законодавства та не можуть бути прийняті як офіційні документи, що підтверджують поважність причин відсутності на службі з 17.01.2020 по 25.01.2020 та з 02.02.2020 по 04.02.2020. Таким чином, наказ Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є обґрунтованим та законним. У зв`язку із чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Як зазначив позивач, у період з 17.01.2020 по 25.01.2020 та з 02.02.2020 по 04.02.2020 ОСОБА_1 був відсутній на службі, на підтвердження чого ним надано листки непрацездатності серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913, видані Товариством з обмеженою відповідальністю "Медаком" (м. Харків, вул. Іскринська, 31).

10 лютого 2020 року управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції направила запит головному лікарю Товариства з обмеженою відповідальністю "Медаком" щодо надання інформації чи видавався вказаним товариством листок непрацездатності серії АДФ № 504913 від 02.02.2020.

У зв`язку із ненадходженням відповіді на вищевказаний запит відповідача, ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення з приводу наданих ним листків непрацездатності.

Як вбачається із рапорту ОСОБА_1 від 21.02.2020, позивач повідомив начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про те, що у січні 2020 року він отримав листки непрацездатності "заднім числом". Через деякий час він дізнався, що вказаного медичного закладу не існує, а надані листки непрацездатності недійсні. Фактично він був відсутній на службі не через хворобу, а за сімейними обставинами.

12 березня 2020 року начальнику управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшла службова записка про можливі прояви порушення службової дисципліни працівника УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 у зв`язку із надходженням його рапорту від 21.02.2020.

Наказом начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 12.03.2020 № 73 призначено проведення службового розслідування.

03 квітня 2020 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення в рамках службового розслідування, відповідно до яких зазначив, що притримується пояснень наданих у рапорті. Також вказав, що на інтернет сайті він знайшов номер лікаря, який надав йому консультацію з приводу хвороби, а також направив поштою листок непрацездатності, повідомивши, що він є дійсним.

Відповідно до висновку службового розслідування від 10.04.2020 дні невиходу інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Козира Івана Володимировича 17.01.2020, 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020, 25.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020 визнано прогулами. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиході без поважних причин на службу 17.01.2020, 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020, 25.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020, що є порушенням вимог пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 2 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію", частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі пункту 4 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, запропоновано застосувати до інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Так, висновком службового розслідування встановлено, що при зовнішньому дослідженні лікарняних наданих ОСОБА_1 , встановлено, що останні мають суттєві відмінності від вимог "Технічного опису листка непрацездатності", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 03.11.2004 № 32/274/136-ос/1406. Відповідно до реєстру суб`єктів господарювання, що розміщений на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я, юридична адреса ТОВ "Медаком", який видав листки непрацездатності, знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Луганську.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 259 о/с від 08.05.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" до лейтенанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 2 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію", частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі пункту 4 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти № 5 батальйону № 2 з 02.06.2020 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись із вказаними наказами та дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає наступне.

Закон України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію", національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України "Про національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про національну поліцію": підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами частин 1 та 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з пунктами 1, 5, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами другою, третьою, десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З аналізу викладених норм слідує, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Згідно Наказу Міністерством внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Так, судом встановлено, що службовому розслідуванню передувала доповідна записка інспектору відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про можливі прояви порушення службової дисципліни працівника УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 у зв`язку із надходженням його рапорту від 21.02.2020 про те, що у січні 2020 року він отримав листки непрацездатності «заднім числом». Через деякий час він дізнався, що вказаного медичного закладу не існує, а надані листки непрацездатності недійсні. Фактично він був відсутній на службі не через хворобу, а за сімейними обставинами.

З метою з`ясування причин відсутності ОСОБА_1 на службі у період з 17.01.2020 по 25.01.2020 та з 02.02.2020 по 04.02.2020 у позивача 03.04.2020 відібрано пояснення в рамках службового розслідування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що йому не було відомо про проведення службового розслідування не відповідає дійсним обставинам справи.

Основні обов`язки поліцейського визначені у статті 18 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до частини 1 якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Судом встановлено, що висновком службового розслідування встановлено, що дні невиходу інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Козира Івана Володимировича 17.01.2020, 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020, 25.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020 визнано прогулами.

Так, листки непрацездатності, які надані ОСОБА_1 серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913, видані Товариством з обмеженою відповідальністю "Медаком" (м. Харків, вул. Іскринська, 31).

Відповідно до висновку службового розслідування встановлено, що при зовнішньому дослідженні лікарняних наданих ОСОБА_1 , встановлено що останні мають суттєві відмінності від вимог "Технічного опису листка непрацездатності", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 03.11.2004 № 32/274/136-ос/1406.

Крім того, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Медаком" (м. Харків, вул. Іскринська, 31), що видало листки непрацездатності серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913 відповідно до реєстру суб`єктів господарювання, що розміщений на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я, знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Луганську.

Так, судом встановлено, що за ідентифікаційним кодом № 30761369, який зазначений на бланку листка непрацездатності серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913, ТОВ "Медаком" зареєстровано за адресою: вул. Оборонна, буд. 79, місто Луганськ, 91033.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-X1V, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

В ході розгляду справи, встановлено, що для підтвердження правильності видачі лікарняних лисів серії НОМЕР_1 та серії АДФ № 504913 ТОВ "Медаком", управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції звернулось до Фонду соціального страхування в Харківській області із запитом щодо перевірки обґрунтованості видачі зазначених листків непрацездатності.

Як вбачається із відповіді Фонду соціального страхування в Харківській області № 05-15-2644 в ході оперативної перевірки ТОВ "Медаком" встановлено, що за адресою м. Харків, вул. Іскринська, 31 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медаком", яке зазначено на бланку листка непрацездатності не знаходиться. Розподіл бланків листків непрацездатності по закладам охорони здоров`я міста Харкова та області проводить Комунальне некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня".

30 вересня 2020 року відповідач звернувся до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" із запитом щодо перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913.

У відповіді Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" № 34/3975 зазначено, що в Харківській області бланки "Листок непрацездатності" за серією АДФ за останні 12 років не отримувались. ТОВ "Медаком" в реєстрі приватних закладів, що отримують бланк "Листок непрацездатності" не зареєстровано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що листки непрацездатності, видані ТОВ "Медаком" серії АДФ № 516930 та серії АДФ № 504913 не можуть бути належним та допустими доказом того, що ОСОБА_1 з поважних причин не вийшов на службу 17.01.2020, 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020, 25.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у Постанові від 03.12.2018 (№ 686/21222/16-ц) зробив висновок, що невихід на роботу в зв`язку з самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, вихід на пенсію без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Вказана правова позиція спершу була висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1412цс17.

Відповідно до ч.5-6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 17.01.2020, 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020, 25.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020 ОСОБА_1 самовільно не вийшов на службу, що є прогулом без поважних причин.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення та рапорт ОСОБА_1 , відповідно до яких він зазначив, що листки непрацездатності він отримав "заднім числом", медичного закладу, який видав вказані листки непрацездатності не існує, а надані листки непрацездатності недійсні. Фактично він був відсутній на службі не через хворобу, а за сімейними обставинами.

Посилання представника позивача на те, що під час надання вищезазначених письмових пояснень на позивача робився тиск суд не бере до уваги, оскільки жодного доказу у підтвердження вказаного твердження позивачем до суду не надано. Також і не надано доказу звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою до уповноваженого органу щодо здійснення такого тиску.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на медичну реформу та на те, що позивач має право на самостійний вибір лікаря, медичного закладу та на звернення до вказаного закладу в онлайн режимі, виходячи із наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 411 "Деякі питання електронної системи охорони здоров`я" затверджено порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я та установлено, що передбачені Порядком функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженим цією постановою, функціональні можливості електронної системи охорони здоров`я впроваджуються відповідно до етапів реалізації державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення згідно із Законом України Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення. З дня набрання чинності цією постановою функціональні можливості електронної системи охорони здоров`я поступово впроваджуються для реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення на рівні первинної медичної допомоги.

Статтею 2 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" передбачено, що програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами; електронна система охорони здоров`я - інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує автоматизацію ведення обліку медичних послуг та управління медичною інформацією шляхом створення, розміщення, оприлюднення та обміну інформацією, даними і документами в електронному вигляді, до складу якої входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (АРI).

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 159 "Про особливості ведення Електронного реєстру листків непрацездатності до забезпечення інформаційної взаємодії електронної системи охорони здоров`я з Електронним реєстром листків непрацездатності" установлено, що до забезпечення інформаційної взаємодії електронної системи охорони здоров`я з Електронним реєстром листків непрацездатності (далі - Реєстр) Порядок організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 328 (далі - Порядок), застосовується з урахуванням того, що: внесення даних про тимчасову непрацездатність в Реєстр здійснюється в обсязі, передбаченому підпунктами 1-5 пункту 13 Порядку, особою, що засвідчила тимчасову непрацездатність, або уповноваженою особою (далі - особа, що вносить відомості про тимчасову непрацездатність в Реєстр) з використанням веб-орієнтованого сервісу внесення даних про тимчасову непрацездатність Реєстру (далі - веб-орієнтований сервіс) та кваліфікованого електронного підпису. Ці дані застосовуються як медичний висновок та є єдиною підставою для створення листка непрацездатності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 надав листки непрацездатності у паперовому вигляді, а не електронному, суд приходить до висновку, що нормативно-правовим актом, який засвідчує порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян є саме Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 липня 2001 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196.

Так, відповідно до пункту 1.7 Інструкції видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Доказів того, що позивач перебував на прийомі у лікаря у матеріалах справи відсутні. Крім того, позивач зазначив, що консультувався із лікарем по телефону.

Крім того, згідно з пунктом 2.2 Інструкції тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 1.9 Інструкції листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався із заявою-клопотанням щодо вибору лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу саме ТОВ "Медаком", погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу до суду не надано.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що надані позивачем листки непрацездатності не зареєстровані і поліклініці ДУ ТМО MBС України по Харківській області, а тому листки непрацездатності, які надані позивачем до позову, не є належним доказом по справі.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з вимогами п.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року № 532/274/1Зб-ос/1406 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 69 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", медична експертиза з тимчасової втрати працездатності громадян проводиться лікарем або комісією лікарів у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, а також лікарями, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Частиною 3 статті 69 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", під час проведення медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності встановлюється факт необхідності надання листка непрацездатності чи іншого документа, що засвідчує тимчасову втрату працездатності у зв`язку з хворобою, травмою, вагітністю та пологами, доглядом за хворим членом сім`ї, хворою дитиною, карантином, встановленим санітарно-епідеміологічною службою, протезуванням, санаторно-курортним лікуванням, визначаються необхідність і строки тимчасового переведення працівника у зв`язку з хворобою на іншу роботу, приймається рішення про направлення на медико-соціальну експертну комісію для визначення наявності та ступеня стійкого розладу функцій організму, причини, часу настання і групи інвалідності.

Форма довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця, Національної гвардії України затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 березня 2016 року № 201 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 12 квітня 2016 року за № 535/28665.

Судом встановлено, що позивач надав листки непрацездатності, які видані медичним закладом охорони здоров`я ТОВ "Медаком", проте, надані позивачем листки непрацездатності не надають підстав для звільнення від служби (роботи), так як не відповідають формі довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського.

Крім того, вказані листки непрацездатності не зареєстровані і в поліклініці ДУ ТМО MBС України по Харківській області, а тому відповідно до вимог статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимими доказами по справі.

Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення у вигляді звільненні зі служби, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 3 статті 13 Дисциплінарного статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.

Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржений позивачем наказ Департаменту патрульної поліції № 259 о/с від 08.05.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи, що відповідачем реалізовано наказ № 259 о/с від 08.05.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" суд приходить до висновку, що і наказ Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є законним та не підлягає скасуванню.

Враховуючи, що наказ Департаменту патрульної поліції № 375 о/с від 02.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є законним та прийнятим в межах чинного законодавства, суд приходить до висновку, що і позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, позовні вимоги щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними та також не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд згідно частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази прийняті на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2020 року.

Суддя С.О.Чудних