Справа № 640/4097/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 грудня 2020 року м. Київ № 640/4097/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., ознайомившись із заявою про відвід судді Маруліної Л.О., в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова прокуратура Київського гарнізону, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Військова прокуратура Київського гарнізону (надалі - Третя особа), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо обов`язку надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення керівником установи, яка є боржником у виконавчому провадженні № 50854982, кримінального правопорушення та вжити заходів з примусового виконання постанови ОАСК від 24.04.2009 у адміністративній справі №2/44, передбачених Законом України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати відповідача направити до Державного бюро розслідувань повідомлення про вчинення керівником військової прокуратури Київського гарнізону кримінального правопорушення, що полягає у невиконанні (перешкоджанні виконанню) судового рішення, та вжити заходів для примусового виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24,04.2009 у адміністративній справі №2/44, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В. від 12.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від 23.07.2020 року прийнято справу до свого провадження.

Позивачем 23.11.2020 подано до суду заяву про відвід судді Маруліної Л.О.

В обґрунтування даної заяви Позивачем зазначено, що суддя Маруліна Л.О. обмежує Позивача у доступі до інформації про обставини і факти, які належить доказувати у справі. Крім того, процесуальні рішення під час підготовчого засідання не дають Позивачу підстав для сумнівів у тому, що ухвалене рішення суду за результатами розгляду цієї справи не буде містити висновків щодо ефективного поновлення порушеного права Позивача, причин, що призвели до невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2009 року у справі №2/44 та заходів, яких слід вжити учасникам судового провадження для усунення причин, що призвели до тривалого невиконання зазначеної постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. та передано її на розгляд іншому складу суду.

Справу №640/4097/20 передано для автоматизованого розподілу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу для вирішення питання про наявність підстав для відводу судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.11.2020 для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Клименчук Н.М.

Згідно із частиною 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до частин 11, 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника про відвід судді Маруліної Л.О., суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, серед яких, зокрема, якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11.10.2006).

Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Дослідивши подану Позивачем заяву про відвід, суд зазначає наступне.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не можуть бути підставою для відводу. Крім того, учасники справи мають право оскаржити такі рішення у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Суд зазначає, що наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для відводу як такі, що викликають сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року, заява №33949/02). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.50). При визначенні об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.52).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід та відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено відсутність інших підстав, передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України для відводу судді Маруліної Л.О.

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Суддя Н.М. Клименчук