Справа № 525/405/20
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/405/20
Номер провадження 2-а/525/21/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

представника позивача Смірнова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області Пилипенка Олександра Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, -

встановив:

В березні 2020 року представник позивач Смірнов С.І. від імені ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області Пилипенка Олександра Юрійовича, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивач посилається на те, що 20 березня 2020 року інспектором сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області Пилипенком Олександром Юрійовичем відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення п. 9.2 б) Правил дорожнього руху України, а саме порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що позивач правопорушення не скоював і постанову від 20.03.2020 року вважає незаконною та підлягає до скасування. Відповідно до змісту постанови серія БАА № 684555, 20.03.2020 року о 20 годині 01 хвилині, по вулиці Гагаріна в селищі Велика Багачка Полтавської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи зупинку до крайньої правої частини узбіччя не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху України. Позивач посилається на ст. 276 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вважає, що йому не було надано право скористатися своїми правами в повному обсязі, зокрема він пред`явив на вимогу працівників поліції документи, які останній забрав та пішов до службового автомобіля, повернувшись, запропонував позивачу підписати постанову про накладення адміністративного стягнення, правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, що своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст. ст. 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП. Представник позивача просив суд постанову скасувати серії БАА № 684555, провадження по справі закрити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилався на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області Пилипенко О.Ю. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду відзив (а.с. 22, 25-26, 48).

Відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У відзиві зазначив, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області Пилипенко О.Ю. є посадовою особою, яка винесла постанову, постанова винесена законно, вважав, що справу можливо розглянути у його відсутність (а.с. 29-33).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 20 березня 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 684555, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області Пилипенком Олександром Юрійовичем, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що він 20.03.2020 року о 20 годині 07 хвилин, по вулиці Гагаріна, 20, селище Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи зупинку до крайньої правої частини узбіччя не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху України. Даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., що передбачено санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 11). Постанова підписана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи, як доказ, наявна постанова, яка є предметом оскарження, з якої вбачається, що на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. (а.с. 11). В п. 7 постанови зазначаються всі докази, які додаються до постанови на підтвердження факту вчинення особою адміністративного правопорушення. Між тим, в п. 7 постанови серії БАА № 684555 відповідальною особою не вказано жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Долучений до матеріалів справи стороною позивача доказ СD-диск (а.с. 27), на якому містяться файли відеозапису подій 20 березня 2020 року з огляду на позицію сторони позивача, не розглядаються судом, як допустимий доказ по справі на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху з огляду на положення ч. 3 ст. 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Тому зазначені докази розглядаються судом тільки в контексті підтвердження чи не підтвердження додержання належної процедури інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до Глави 28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Стороною відповідача, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги пункту 9.2 б) Правил дорожнього руху не надано.

В свою чергу позивач в адміністративному позові заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає про те, що не порушував п. 9.2.б) Правил дорожнього руху, так як виконуючи маневр повороту з вулиці Європейської на вулицю Гагаріна в селищі Велика Багачка Полтавської області змушений був зупинитися в зв`язку із тим, що почув сторонній звук в правому колесі свого автомобіля.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки доказів правомірності рішень відповідача адміністративна справа не містить, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серія БАА № 684555 від 20 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню за в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження по справі, то суд зазначає наступне, що на час розгляду справи сплинули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, в розумінні ст. 38 КУпАП, то дана вимога позивача підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: розрахунок витрат до договору № 09/2020 про надання правової допомоги від 23.03.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), договір про надання правничої допомоги № 09/2020 та ксерокопія квитанції № б/н від 23.03.2020 року, згідно з якою позивач сплатив адвокату Смірнову С.І. 5000 гривень, з них, як зазначено у розрахунку витрат (а.с. 58): 1000 гривень за вивчення нормативно правової бази, 1500 гривень за збирання доказів та підготовку позовної заяви та подання позову, 500 гривень за складання заяви та 2000 гривень підготовка до судового засідання та представництво в суді.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження. Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, містить численні рішення судів з аналогічного предмету спору, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

З огляду на вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною.

Враховуючи обсяг матеріалів позову суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи, через що суд вважає за доцільне задовольнити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000 гривень.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 840,80 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , до Інспектора СРПП № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області Пилипенка Олександра Юрійовича, службова адреса: вулиця Шевченка, 103, селище Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, Головного управління національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Пушкіна, 83, місто Полтава Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи 40108630, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 684555 від 20 березня 2020 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області Пилипенком Олександром Юрійовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , понесені ним витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено о 14 годині 00 хвилин 01 грудня 2020 року.

Суддя Ю.І. Ячало