Справа № 826/5517/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5517/18 Суддя першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Закревській Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Позивач, ДП «НАЕК «Енергоатом») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у подальшому заміненого на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2017 року № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порушення строку подання податкових декларацій відбулося не з вини платника, а внаслідок технічних проблем на серверному обладнанні ДФС України, то підстави для застосування штрафних санкцій до ДП «НАЕК «Енергоатом» відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що подання податкових декларацій 27.02.2015 року поза межами граничного строку - 24.02.2015 року, свідчить про порушення податкової дисципліни та обґрунтованості прийнятих рішень про застосування штрафу.

Після усунення визначених в ухвалі від 06.08.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.12.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, податкові декларації були подані платником податків своєчасно - 19.02.2015 року, однак через технічні причини з боку ДФС України не були прийняті, по-друге, перевірка проведена поза межами встановленого ст. 76 КАС України строку.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у грудні 2017 року ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ДП «НАЕК «Енергоатом» з питань своєчасності подання податкової звітності по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік. У ході перевірки податковим органом виявлено, що в порушення пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України платником податків несвоєчасно подано звітність з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за що ст. 120 ПК України передбачена відповідальність, а саме - податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № за період 2015 року, граничний строк подання 24.02.2015 року, дата фактичного подання - 27.02.2015 року та № за період 2015 року, граничний строк подання 24.02.2015 року, дата фактичного подання - 27.02.2015 року.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 13.12.2017 року №2949/26-15-13-10/24584661 (а.с. 14-15).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 13.12.2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення форми «ПС»:

- №, яким до Позивача застосовано штраф за несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 170,00 грн. (а.с. 12);

№, яким до Позивача застосовано штраф за несвоєчасне подання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 170,00 грн. (а.с. 13).

Указані індивідуальні акти за наслідками розгляду скарги ДП «НАЕК «Енергоатом» від 27.12.2017 року №18036/15 (а.с. 18-20) було залишено без змін рішенням ДФС України від 22.02.2018 року №6578/6/99-99-11-03-01-25 (а.с. 21-22).

При цьому, надаючи оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд першої інстанції встановив таке.

ДП «НАЕК «Енергоатом» 17.02.2015 року та 19.02.2015 року на виконання вимог пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України файлами №4661j20152654.xml та №2654.xml подано до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві електронні документи - податкову декларацію з податку на майно за 2015 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що при відправці зазначений файлів використовувалось спеціалізоване програмне забезпечення ДФС України (ПЗ «OPZ») із дотриманням умови обов`язкової реєстрації електронних підписів позивача.

19.02.2015 року на електронну адресу Позивача надійшли квитанції №1 по вказаним звітностям, згідно яких в їх прийнятті контролюючим органом відмовлено з підстав: «Помилка зняття підпису код 12. Внутрішня помилка передачі підпису» (а.с. 23-24).

У зв`язку з неможливістю відправки податкової звітності ДП «НАЕК «Енергоатом» листом від 20.02.2015 року №2682/15 повідомив ДФС України про існуючі проблеми та неможливості їх самостійного вирішення, та, просив, з метою уникнення непорозумінь щодо граничних термінів подання звітності, усунути проблеми на серверному обладнанні ДФС України (а.с. 26-27).

Крім того, оголошенням від 19.02.2015 року на офіційному сайті ДФС України платників податків було повідомлено про те, що при прийнятті електронної податкової звітності виникли складні технічні проблеми на серверному обладнанні ДФС України (а.с. 28).

Згідно даних офіційного сайту ДФС України на ньому 20.02.2015 року опубліковано оголошення, що звіти, подані до ДФС 17, 18 та 19 лютого 2015 року будуть прийняті 20.02.2015 року. Крім того, зазначено, що граничний строк для подання податкових декларацій продовжено до 24.02.2015 року (а.с. 29). Також листом ДФС України від 19.03.2015 року №5792/6/99/99-18-07-01-15 Позивачу було вказано, що інформація, розміщена 20.02.2015 року на офіційному WEB-порталі ДФС України, є офіційною та не потребує додаткових підтверджень (а.с. 31).

Водночас, як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 20.02.2015 року при подачі податкової звітності контролюючим органом знов було відмовлено з вказаних вище підстав (а.с. 32-33).

Лише 27.02.2015 року та 28.02.2015 року після усунення технічних проблем на сервері ДФС України податкова звітність була прийнята у ДП «НАЕК «Енергоатом», про що свідчать квитанції №1 та №2 (а.с. 35-40).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 75, 120, 265, 266 Податкового кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що технічні проблеми з боку контролюючого органу щодо прийняття електронної звітності не може бути підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Приписи ст. 76 ПК України визначають, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Тобто, чинним на момент виникнення спірних правовідносин податковим законодавством передбачено, що акт камеральної перевірки після реєстрації у контролюючому органу вручається або надсилається платнику податків протягом трьох робочих днів надсилається платнику податків.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прийняття податкового повідомлення-рішення за наслідками проведеної камеральної перевірки можливо не раніше, ніж коли платнику податків буде вручено акт перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.07.2018 року у справі № 813/2868/17, від 15.01.2019 року у справі №826/3576/15, від 28.09.2020 року у справі № 520/2305/19.

У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Водночас, як вірно зауважило ДП «НАЕК «Енергоатом» у позовній заяві, матеріали справи не містять доказів направлення ГУ ДФС у м. Києві на адресу підприємства акту перевірки від 13.12.2017 року №2949/26-15-13-10/24584661 до моменту прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, які, до того ж, прийняті у день проведення камеральної перевірки Позивача.

Викладене, у свою чергу, дає підстави для висновку, що 13.12.2017 року у ГУ ДФС у м. Києві не було законних підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень від 13.12.2017 року № та №, що свідчить про необхідність їх скасування.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України, було введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Статтею 266 ПК України регламентовано суб`єктів, об`єктів та порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За правилами пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, вперше декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, було подано ДП «НАЕК «Енергоатом» 19.02.2015 року, однак не були прийняті на рівні ДПС України з огляду на технічні проблеми з боку контролюючого органу, що підтверджено відповідними оголошеннями ДФС України. І хоча, за повідомленням ДФС України, роботу обладнання було відновлено 20.02.2015 року, у цей день податкову звітність ДП «НАЕК «Енергоатом» також прийнято не було з аналогічних 19.02.2015 року підстав.

Згідно п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Приписи п. 109.1 ст. 109 ПК України визначають, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, з огляду на те, що порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» строку подання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № та № відбулося не з вини платника податків, а через протиправну бездіяльність контролюючого органу (технічні проблеми на серверному обладнанні ДФС України), що обумовило затримку подання податкової звітності, то висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень й з цих підстав є обґрунтованим.

Окремо суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що згідно положень пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зміст наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю реєстрації податкових декларацій, а тому, з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Указана правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2018 року у справі №804/4483/17, від 29.01.2019 року у справі №805/4868/16-а, від 21.02.2019 року у справі №808/2404/17, від 13.08.2020 року у справі № 819/933/17, а тому доводи Позивача про порушення Відповідачем граничного строку проведення камеральної перевірки є помилковими.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 02» грудня 2020 року.