Справа № 500/1312/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1312/20 пров. № А/857/9066/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Осташ А.В., м. Тернопіль) у справі № 500/1312/20за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) 04.02.2019 №Ф-2139-54У на суму 18276,72 грн..

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року адміністративний позов задоволений повністю. Визнано протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-2139-54 У на суму 18276 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн 72 (сімдесят дві) коп. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840 грн 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Головне управління ДПС у Тернопільської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що згідно даних Податковий блок. Облік платників податків у розділі Реєстраційні дані позивач 08.04.2004 зареєстрована, як ФОП органами державної реєстрації, та з 14.04.2004 перебував на податковому обліку у Головному правлінні ДПС у Тернопільській області, Тернопільське управління, Тернопільська ДПІ (Тернопільський район).

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-2139-54 У на суму 18276,72 грн (аркуш справи 8).

Не погоджуючись із даною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив, з тих підстав, що позивач не є страхувальником у розумінні закону, а тому не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску, а отже, вимога про сплату боргу прийнята стосовно ОСОБА_1 необґрунтовано і безпідставною та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Платниками єдиного внеску відповідно до п. 4, 5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464 є фізичні особи-підприємці, у тому числі, ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Таким чином, визначення наявності у особи статусу фізичної особи-підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку сплати єдиного внеску.

У свою чергу, відносини, які виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, регулюються Законом України № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (далі - Закон № 755-IV), який набрав чинності 01 липня 2004 року.

Так, із введенням в дію Закону було створено та розпочато формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який є автоматизованою системою збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону № 755-IV, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

В силу ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 755-IV (в редакції Закону від 15.05.2003), державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому, реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується. Під час заміни свідоцтва про державну реєстрацію відомості про таких осіб включалися до ЄДР.

Верховною Радою України 01.07.2010 прийнято Закон України № 2390-VІ "Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання", яким пункт 2 розділу VIII Прикінцеві положення» Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» викладено в такій редакції: усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру».

Отже, усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004 року, зобов`язані у встановлений п. 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них.

Відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" передбачено, що процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

03.02.2012 завершився процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004.

Свідоцтво про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Згідно розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 575/5 з метою проведення в Автономної Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, утворено тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії до складу яких входять представники органів Пенсійного фонду України, Державної податкової інспекції та статистики.

Після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, уповноважені органи у місячний строк проводять звернення відомчих реєстрів, за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких до встановленого строку не включені до ЄДР.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи, відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, будуть включені до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтво про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними.

У відповідності до п. 3.2 Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №575/5 від 12.04.2012 комісія відповідно до покладеного на неї завдання, серед іншого, передає узагальнену інформацію про не включених суб`єктів реєстраційним службам головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономної Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб-підприємців для подальшого включення їх державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно п. 4.3 зазначеного Положення комісія, серед іншого, передає узагальнену інформацію про не включених суб`єктів державним реєстратором за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб-підприємців для подальшого включення цих відомостей до Єдиного державного реєстру, про що складається акт приймання-передачі у двох примірниках. Узагальнена інформація про не включених суб`єктів може передаватися частинами.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2390-VІ, встановлено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" визначено, що державний реєстратор - посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Крім того, 25.03.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» № 1155-VII.

З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» припиняється проведення державними реєстраторами включення до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців відомостей про невключених юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру станом на 14.05.2020, за критерієм пошуку реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі записів не знайдено. Інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01.07.2004 та не включених до Єдиного державного реєстру отримується в органі державної влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Відтак, позивач фактично не мав статусу фізичної особи-підприємця, а тому, відповідач безпідставно нарахував позивачу єдиний внесок.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваної Вимоги та її скасування.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 500/1312/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель