Справа № 160/11325/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про застосування заходів реагування,-
Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (далі - позивач, ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області) звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (далі відповідач, ПрАТ «ДМЗ»), в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
20 листопада 2020 року судом від позивача витребувані додаткові докази у справі, а саме належним чином засвідчені копії:
- листа від 01.07.2020 року №12.1-22/2/9704 про надання дозволу на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ПрАТ ДМЗ на підставі звернення гр. ОСОБА_1 ;
- листа №1348 від 04.08.2020 року.
23 листопада від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві.
02 грудня 2020 року від позивача надійшли докази на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2020 року.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що Державною службою України з питань безпечності харчування та споживачів ГУ листом від 01.07.2020 року №12.1- 22/2/9704 було надано дозвіл на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ПрАТ «ДМЗ» на підставі звернення гр. ОСОБА_1
28.07.2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області також було складено направлення № 2442 на проведення позапланового заходу (контрою) ПрАТ «ДМЗ», яким у термін з 29.07.2020 року по 11.08.2020 року направлено посадових осіб на проведення позапланового заходу. Як зазначено у направленні, перелік питань проведення позапланового заходу (контролю): п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 розділу 2 «Санітарно-гігієнічної вимоги до розміщення підприємств та утримання територій», п.5.5 розділу 5 «Санітарно-гігієнічної вимоги до організації виробничих процесів, устаткування, сировини та матеріалів» уніфікованої форми Акта перевірки дотримання вимог санітарного законодавства на промислових підприємствах, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.04.2013 № 287.
Вищенаведені документи були отримані відповідачем 29.07.2020 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Листом від 29.07.2020 року №107/1316 ПрАТ «ДМЗ» повідомило позивача, що погодження Держпродспоживслужби від 01.07.2020 № 12.1.-22/2/9704 підписане начальником управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, яка не є уповноваженою особою, у відповідності до норм Положення №667, на надання таких погоджень на проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) від імені Держпродспоживслужби. Враховуючи відсутність погодження Держпродспоживслужби підписаного уповноваженого на те особою, відповідач повідомив про відсутність правових підстав для допуску посадових осіб позивача на проведення позапланового заходу (перевірки) згідно наказу №2259-ПО від 28.07.2020 року.
Незважаючи на не допуск ПрАТ «ДМ3» до проведення позапланового заходу, 10.08.2020 року спеціалістами Дніпровської регіональної державної лабораторії були проведені дослідження атмосферного повітря за визначеними контрольними точками та зафіксовано перевищення гранично допустимих концентрацій (ГДК) шкідливих речовин в атмосферному повітрі.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 року №2707-ХІІ (далі Закон №2707) державне управління в галузі охорони атмосферного повітря відповідно до закону здійснюють:
Кабінет Міністрів України;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667 (далі Положення №667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Положення № 667, основними завданнями Держпродспоживслужби є: здійснення відповідно до закону державного ветеринарно- санітарного контролю, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).
Підпунктом 3 пункту 4 Положення № 667, серед іншого визначено, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та кормів, санітарного та епідемічного благополуччя населення, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, карантину та захисту рослин, пестицидів та агрохімікатів організовує, здійснює у межах повноважень, передбачених законодавством, державний нагляд (контроль) щодо: дотримання вимог санітарного законодавства; здійснює державний нагляд за додержанням підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та громадянами державних санітарних норм і правил; здійснює передбачені законодавством заходи для припинення порушення санітарного законодавства.
Відповідно до пункту 10 Положення № 667 Держпродспоживслужбу очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.
Голова Держпродспоживслужби здійснює повноваження у сфері санітарного законодавства, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення в частині виконання функції щодо затвердження та підписання передбачених законодавством документів, повноваження щодо затвердження та підписання яких належить до компетенції головного державного санітарного лікаря України (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).
Підпунктом 1 пункту 11 Положення № 667 передбачено, що Голова Держпродспоживслужби очолює Держпродспоживслужбу, здійснює керівництво її діяльністю, представляє Держпродспоживслужбу у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями в Україні та за її межами.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №877 виключно законами встановлюються:
органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);
повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);
санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно з ч.1 ст. 6 Закону №877 підставою для здійснення позапланових заходів, серед іншого, є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» №4004-ХІІ від 24.02.1994 року державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров`я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.
Державний санітарно-епідеміологічний нагляд здійснюється відповідно до Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, що затверджується Кабінетом Міністрів України вибірковими перевірками дотримання санітарного законодавства за планами органів державної санітарно-епідеміологічної служби, а також позапланово залежно від санітарної, епідемічної ситуації та за заявами громадян.
Відповідно до п. 9 Положення про державний санітарно - епідеміологічний нагляд в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1109 від 22.06.1999 року, обстеження та перевірка об`єктів нагляду проводиться вибірково за планами, що розробляються органами, установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, позапланово - залежно від санітарної та епідемічної ситуації, а також за повідомленнями підприємств, установ і організацій та за заявами громадян.
Плани обстеження та перевірки об`єктів нагляду затверджуються головним державним санітарним лікарем. Позапланові обстеження та перевірка проводяться за рішенням головного державного санітарного лікаря.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, погодження Держпродспоживслужби від 01.07.2020 року №12.1.-22/2/9704 про проведення позапланового заходу (контролю) підписане начальником управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, яка не є уповноваженою особою, у відповідності до норм Положення №667, на надання таких погоджень на проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) від імені Держпродспоживслужби.
З вищевикладеного випливає, що у Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області під час прийняття наказу та направлення на проведення позапланового заходу (контролю) ПрАТ «ДМЗ» не було належним чином оформленого погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), отже позивач не мав законних підстав для проведення такого заходу.
Суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 6 ст.7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:
дату складення акта;
тип заходу (плановий або позаплановий);
форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);
предмет державного нагляду (контролю);
найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Відповідно до ч.15 ст. 4 Закону №877 при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
Згідно з ст.5 Закону №877 уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до ст.10 Закону №877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.
Таким чином, у ПрАТ «ДМ3» були підстави для відмови в допуску посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області до проведення позапланового заходу (перевірку) згідно наказу № 2259-ПО від 28.07.2020 року.
Відповідно до ст.12 Закону №2707 господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст.29 Закону №2707, виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря.
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.4 Закону №877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Відповідно до ч.7 ст. 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
З вищевикладеного випливає, що належним та допустимим доказом порушення суб`єктом господарювання вимог санітарного законодавства є складний посадовою особою органу державного нагляду (контролю) за результатами заходу (контролю) акт.
При цьому, частиною 7 статті 7 Закону №877 передбачено обов`язкові умови для звернення органу державного нагляду (контролю) до адміністративного суду з вимогами про повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, а саме: наявність акту, складеного за результатами здійснення заходу, виявлення порушень вимог законодавства під час відповідного заходу (контролю).
Відповідно до ст.10 Закону №2707 підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок. Виконання заходів щодо охорони атмосферного повітря не повинно призводити до забруднення грунтів, вод та інших природних об`єктів.
Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 11 Закону №2707, для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Згідно санітарної класифікації державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів (додаток №4 до Наказу МОЗ № 173 від 19 червня 1996 року) основні цехи коксохімічного виробництва ПрАТ «ДМ3» (КХВ) відносяться до типів виробництв, для яких встановлений розмір нормативної СЗЗ 1000 м.
КХВ розташоване в промисловій зоні і кордони затвердженої СЗЗ, проходять в основному по промисловій зоні і по території вільної від житлової забудови.
В кордони нормативної санітарно-захисної зони коксохімічного виробництва входять такі великі підприємства як: Дніпропетровський трубний завод; Дніпропетровський ливарно-механічний завод; ТОВ «Метизний завод «Дона»; ПрАТ «Дніпроважмаш», а також велика кількість дрібних підприємств і організацій, діяльність яких в свою чергу чинить додатковий вплив на забруднення атмосферного повітря.
На яких точках та кордонах нормативної СЗЗ посадовими особами позивача були взяті проби повітря та чи працювали в цей час вищевказані великі підприємства, а також багато невеликих суб`єктів господарювання, позивачем не зазначено, що свідчить про сумнівність показів відібраних проб.
Окрім того, разом з позовом позивачем надано протоколи, в яких міститься інформація про відбір в один і той же час, одними і тими ж спеціалістами декількох різних проб, що свідчить про невідповідність даних наведених в протоколах дослідження, оскільки це фізично є неможливим.
Також у наданих позивачем протоколах зазначені засоби вимірювання, якими, згідно протоколів, брались декілька різних проб одночасно.
Позивачем не надано паспортів на засоби вимірювання, а тому встановити необхідний час на один відбір зразка повітря не вбачається за можливе.
Окрім того, деякі протоколи містять інформацію про взяття одним і тим же спеціалістом одночасно проб декількома різними засобами вимірювання, що на практиці є неможливим та свідчить про невідповідність даних протоколів досліджень.
Також, з наданих позивачем протоколів досліджень повітря на вул. Черкаської, 73 і вул. Коксової, 1-2 вбачається, що відбір проб здійснювався в один і той же час, а саме о 12:30 годині, згідно з картографічними даними відстань між об`єктами складає 2,4 кілометри, відбір проб проводився одними приладами і тими ж виконавцями, що фізично і практично є неможливим та свідчить про невідповідність даних вказаних у протоколах.
В протоколах відбору проб на вул. Черкаській, 73 та вул. Черкаської, 21 відстань від джерела викиду до точок відбору вказано 500 метрів, що не відповідає дійсності для точки на вул. Черкаській, 73. Точка відбору проходить за межею 1000 м від основного джерела викиду КХВ і знаходиться в місці накладення СЗЗ від інших підприємств.
Окрім того, за результатами досліджень в точках відбору на вул. Черкаській зафіксовані перевищення по аміаку і фенолів, при цьому, чим далі від КХВ, тим вище концентрація.
Також, в протоколах точки відбору проб по вул. Коксова, 1-2, зазначена одна й та ж адреса, але вказано різну відстань до джерела викиду 350 метрів і 500 метрів, що при дослідженні є дуже важливим, оскільки від вибору правильного розташування відбору проб, можна визначити замір проведений на межі СЗЗ або ближче до джерела утворення.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, точки відбору проб за адресою по вул. Кості Гордієнко (Матлахова), 11 та 21 на відстані 1000 м від КХВ знаходяться в межах СЗЗ. Разом з тим, дуже близько від них знаходяться інші підприємства, які також здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що суттєво впливає на показники відібраних проб, і ця ж обставина не дає можливості встановити з чиєї вини сталося перевищення ГДК.
Наведені вище невідповідності, які містяться у протоколах досліджень повітря населених місць, суд вважає суттєвими, а тому зазначена у протоколах інформація не є належним та беззаперечним доказом, який підтверджує доводи позивача про те, що діяльність ПрАТ «ДМ3» створює загрозу для життя і здоров`я людей та навколишнього середовища.
Основним джерелом викидів на КХВ є димові труби коксового цеху, від яких викидаються продукти горіння СО, оксиди азоту, пил і сірчистий ангідрид (SO2). По речовинам СО, оксид азоту, пил перевищень згідно наданих протоколів дослідження повітря не зафіксовано. Разом з тим, при відібрані проб на вул. Коксова, 1-2 встановлено перевищення по речовий сірчистий ангідрид (SO2) в 1,2 рази.
Як вбачається з пояснень відповідача, в рамках «Дніпропетровської обласної комплексної програми (стратегії) екологічної безпеки та запобігання змінам клімату на 2016-2025 роки», яка затверджена рішенням Дніпропетровської обласної ради від 21.10.2015 року № 680-34/VI та для більш об`єктивної оцінки впливу підприємства на атмосферне повітря міста, ПрАТ «ДМ3» у січні 2019 року впровадило на межі санітарно-захисної зони (СЗЗ) підприємства автоматизовану систему екологічного моніторингу (АСЕМ) атмосферного повітря. Технічне завдання та проектна документація погоджена з Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської ОДА.
АСЕМ складається з 3-х стаціонарних постів автоматичного нагляду (ПАН) що в безперервному режимі (з технологічними перервами на технічне обслуговування і проведення калібрування приладів контролю) з інтервалом у 20 хвилин проводять вимірювання по основним забруднюючим речовинам та метрологічним параметрам.
Згідно витягу даних з автоматизованої системи ПАН-2 за 10.08.2020 року, за даними поста (ПАН-2 - пост автоматичного нагляду - 2) автоматизованої системи екологічного моніторингу (АСЕМ), розташованого в максимальному наближенні до КХП (вул. Бельгійська, 11) 10.08.2020 року перевищень по CO, S02 не зафіксовано.
При цьому, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що Випробувальний центр Дніпропетровської регіональної державної лабораторії (лабораторія, яка проводила дослідження) є підпорядкованою Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, що також ставить під сумнів показники зазначені у протоколах досліджень.
Окрім того, суд враховує той факт, що позивачем надано до суду протоколи дослідження повітря населених пунктів, в яких зазначено, що засобами вимірювання є вимірювач параметрів мікроклімату «Метеоскоп-М зав. № 225917, Дозор С-М-2 зав. №1503, Елан NH3 зав. № 2358, Елан H2S зав. № 2357, Елан S02 зав. N° 2356, електроаспіратор ASA-2M зав. №1088.
Проте, свідоцтво та область атестації лабораторії на право таких вимірювань не надано, як і не надано документів підтверджуючих проведення повірки / калібрування цих приладів, не надано паспорти або іншу технічну документацію, в яких зазначено похибки вимірювань і інформація, яка підтверджує можливість приладів (газоаналізаторів) працювати в зазначених діапазонах, документів.
З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивачем не дотримано умов визначених чинним законодавством для можливості застосування відносно відповідача заходів реагування та не доведено належними і допустимими доказами того, що діяльність ПрАТ «ДМ3» створює загрозу для життя і здоров`я людей та навколишнього середовища.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст.ст.2,9,72,77, 241,243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2020 р.

Суддя О.М. Неклеса