Справа № 140/11822/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/11822/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області далі - відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0-0308.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.05.2020 на адресу ОСОБА_1 надійшло податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області 05.02.2020 №0-0308, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 38299,79 грн.

Позивач вказує, що у її власності знаходиться будівля теплиці /літер В-1/, загальною площею 917,8 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147472223, сформованого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В. 29.11.2018. Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» відноситься, зокрема, 1271.6. - будівлі тепличного господарства. Клас «Будівлі тепличного господарства» включає такі підкласи: теплиці, сільськогосподарські, парники, оранжереї, заводи кормових антибіотиків.

Позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки згідно з підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та рішення Луцької міської ради від 27.06.2018 №43/3 «Про встановлення ставок із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», належна їй будівля теплиці не оподатковується. ОСОБА_1 був сплачено вищевказаний податок 29.05.2020, що підтверджується квитанцією AT КБ «ПРИВАТБАНК» No0.0..1 від 29.05.2020.

Ухвалою суду від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.23).

У відзиві на позовну заяву від 04.09.2020 (а.с.26) відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлюються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, на території якого перебуває таке майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно фізична особа ОСОБА_1 є власником будівлі теплиці загальною площею 917,8 кв. м., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, вищевказані обставини у їх сукупності у відповідності до норм чинного законодавства свідчать про правомірність прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому вважає, що контролюючий орган, приймаючи вказане рішення, діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: будівлі теплиці /літер В-1/, загальною площею 917,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10, 28-31).

05.02.2020 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0308, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік у розмірі 38299,79 грн (а.с.9).

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із статтею 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, рішенням Луцької міської ради від 27.06.2018 №43/3 «Про встановлення ставок із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» вирішено установити на території м.Луцька ставки із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком. Відповідно до даного рішення ставка податку для будівель тепличного господарства становить 0 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (а.с.11-17).

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Водночас у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведені об`єкти, які не є об`єктом оподаткування за вказаної нормою закону.

Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади. Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає: 1271.1. - Будівлі для тваринництва; 1271.2. - Будівлі для птахівництва; 1271.3. - Будівлі для зберігання зерна; 1271.4. - Будівлі силосні та сінажні; 1271.5. - Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6. - Будівлі тепличного господарства; 1271.7. - Будівлі рибного господарства; 1271.8. - Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9. - Будівлі сільськогосподарського призначення інші. Клас «Будівлі тепличного господарства» включає такі підкласи: теплиці, сільськогосподарські, парники, оранжереї, заводи кормових антибіотиків.

Так, об`єкт нерухомого майна «Будівля теплиці /літер В-1/, загальною площею 917,8 кв.м.», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Отже, вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Крім того, визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30.01.1997 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, видами діяльності останньої відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зокрема є оптова торгівля квітами та рослинами (код КВЕД 46.22), вирощування інших однорідних і дворічних культур (01.19 код КВЕД) (а.с.46).

Крім того, в підтвердження своєї діяльності позивач надала договори купівлі-продажу від 19.04.2019, видаткові накладні від 03.09.2019, 19.04.2019, які свідчать, що остання здійснювала придбання субстрату, горщиків, цибулини квітів для використання у своїй діяльності (а.с.43-45).

Отже, матеріалами справи підтверджено той факт, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а об`єкт нерухомості, який належать позивачу на праві приватної власності, і щодо якого контролюючим органом в даному випадку нараховано податкове зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд зазначає, що зміст норми пп. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Доказів того, що позивач здає в оренду, лізинг чи позичку належну їй будівлю теплиці відповідачем під час розгляду справи не подано.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0-0308 винесене безпідставно.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи досліджені письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0-0308, а тому позов слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений згідно з квитанцією від 06.08.2020 (а.с.62).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області від 05 лютого 2020 №0-0308.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок вісім) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій