Справа № 163/734/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 163/734/20 пров. № А/857/11952/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Стельмаха П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби,

на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2020 року (суддя Чишій С.С., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Любомль, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №163/734/20 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби,

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

У березні 2020 позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Волинської митниці Держмитслужби, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №1742/20500/19 від 29.05.2019 року по справі про порушення митних правил.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2020 року позов задоволено повністю. Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 29.05.2019 року в справі про порушення митних правил №1742/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу - визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №1742/20500/19 - закрито.

З цим рішенням суду першої інстанції від 02.09.2020 року не погодився відповідач Волинська митниця Держмитслужби та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за митне оформлення транспортного засобу легкового автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», номер кузова НОМЕР_1 , при його митній вартості у 96688,07 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 45184,25 грн.. 22.02.2019 року до відповідача листом з ДФС України № 4990/7/99-99-20-02-01-17від 15.02.2019 надійшло звернення митних органів Литовської республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», номер кузова НОМЕР_1 щодо його купівлі-продажу. За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що вказаний автомобіль був проданий компанією UAB «AUTOVAIDAS», Rasemiu, 5, Taurage, LT за ціною 5200 Євро, що за курсом НБУ станом на 27.11.2018 року (момент митного оформлення товару) за митною декларацією №UA205090/2018/101848 склало суму 164845,23 грн.. Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 06.03.2019 року №584/03-70-19-01-25, за митне оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», номер кузова НОМЕР_1 при його митній вартості 164845,23 грн. необхідно було сплатити митні платежі в сумі 66994,53 грн., тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 21810,28 грн.. Таким чином, позивач ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Бін Торг» громадянина ОСОБА_2 під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки «PEUGEOT», модель «308», номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА205090/2018/101848 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 21810,28 грн., тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості. Ставить питання, яким чином транспортний засіб марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , що згідно рахунку-фактури (PVM SASKAITA FACTURA) серії VAI №0000146, що датується 06.11.2018 року був проданий литовською компанією UAB «AUTOVAIDAS», за ціною 5200 Євро, був придбаний ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу у ОСОБА_3 , знову ж таки 06.11 2018 року, але вже за ціною 2000 євро, що залишив поза увагою суд першої інстанції. Просить апелянт врахувати вимоги ст.495 Митного кодексу України, службову записку відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 06.03.2019 року №584/03-70-19-01-25, в якій зазначаються митні платежі, які необхідно було сплатити під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки «PEUGEOT-308», номер кузова НОМЕР_1 та різниця між сплаченими митними платежами, що становить 21810,28 грн. є допустимим доказом у справі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.09.2020 року і прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що митне оформлення легкового автомобіля «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 27.11.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТзОВ «Бін Торг» ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ №/2018/101848. За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 96688,07 грн. було нараховано та сплачено 45184,25 грн. митних платежів (а.с. 38, 48).

Згідно з договором купівлі-продажу б/в автомобіля від 06.11.2018 року вартість транспортного засобу «PEUGEOT 308», шасі номер НОМЕР_1 становить 2000 євро, його продавцем виступав громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), покупцем ОСОБА_6 (а.с. 14, 39).

Також судом встановлено, що Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 07.01.2019 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «PEUGEOT 308», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та 15.02.2019 року документи литовських митних органів надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки (а.с. 61, 61-зв.).

22.02.2019 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 15.02.2019 №4990/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN №18LTLC0100EK136BD2, рахунком-фактурою (PVM SASKAITA FACTURA) серії VAI №0000146 від 06.11.2018 та касовим ордером (KasosPajamuOrders» серії DAS №0000142 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Відповідно до експортної митної декларації Литовської Республіки MRN 18LTLC0100EK136BD2 від 06.11.2018 року, довідки-рахунку ПДВ № VAI 0000146 від 06.11.2018 року та вхідного касового ордеру серії DAS № 0000142 від 06.11.2018 року автомобіль «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 був проданий компанією UAB "Autovaidas" громадянину ОСОБА_7 за ціною 5200 євро (а.с. 43-зв. 46-зв.).

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 06.03.2019 №584/03-70-19-02-25 за митне оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 згідно МД №UА205090/2018/101848 від 27.11.2018 року при митній вартості ТЗ (за якою оформлено) у 3050 євро сплачено митні платежі у розмірі 45184,25 грн., проте з урахуванням вартості, вказаної митними органами у 5200 євро необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 66994,53 грн, тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити, становить 21810,28 грн. (а.с. 58-58-зв.).

22.04.2019 року посадовою особою Волинської митниці ДФС складено Протокол про порушення митних правил №1742/20500/19 відносно позивача ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України, згідно якого за результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було митним органом встановлено, що автомобіль марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 був проданий компанією UAB «AUTOVAIDAS», Raseiniu, 5, Taurage, LT в адресу фізичної особи громадянина ОСОБА_8 , паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 за ціною 5200 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 27.11.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/101848 склало суму 164845 гривень 23 копійки. Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС від 06.03.2019 року №584/03-70-19-01-25, за митне оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 при його митній вартості у 164845,23 гривень необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 66994,53 гривень, тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 21810,28 грн (а.с. 36-37).

У Протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ТзОВ "Бін Торг" ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля "Пежо 308" вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 21 810,28 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

29 травня 2019 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. прийнято Постанову в справі про порушення митних правил №1742/20500/19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 65430,84 грн. (а.с. 10-13, 67-68).

Вказана постанова від 29.05.2019 року винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №1742/20500/19 від 22.04.2019 р. та матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ст.485 МК України (а.с. 40-46).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення, та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Частина 2 ст.459 МК України встановлює, що загальним суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил вважається особа, яка досягла 16-річного віку, а при вчиненні порушення митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Разом з тим, з врахуванням диспозицій статей 468-485 МК України, суб`єктами певних порушень митних правил можуть бути лише спеціальні суб`єкти, тобто особи, які крім загальних ознак, визначених ч.2 ст.459 МК України, наділені певними додатковими ознаками.

Відповідно до ст.485 МК України, порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що диспозиція ст.485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п.8 ч.1 ст.4 та ч.8 ст.264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

Так, з матеріалів справи видно та не заперечується сторонами по справі, що митне оформлення товару «легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, марка «PEUGEOT», модель «308», календарний рік виготовлення: 2012, модельний рік виготовлення: 2012, призначення: пасажирський, номер кузова НОМЕР_1 » за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/101848, проведено декларантом (митним брокером) ТзОВ «Він Торг» ОСОБА_2 , в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.

Ціна товару (автомобіля) за цією МД від 27.11.2018 року вказана в сумі 2000 євро, а коригування здійснено до ціни 96668,07 грн. (що становить 3050 євро). Саме з цієї суми і було сплачено митні платежі у розмірі 45184,25 грн..

Водночас, за вказаною митною декларацією рішення про коригування митної вартості в порядку ст.55 МК України митницею не виносилось та не проводилась невиїзна документальна перевірка в порядку ст.ст. 351-354 МК України.

Отже, судом враховується, що наведене вище митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорено у встановленому порядку і не скасовано.

У досліджуваній справі про порушення митних правил розмір митних платежів встановлено службовою запискою управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів. Однак, як правильно вказав суд першої інстанції, службова записка підрозділу митниці може використовуватись для службових цілей, однак не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил. Допустимим доказом визначення розміру митних платежів підрозділом митниці могли б слугувати відповідне рішення про коригування митної вартості або результати документальної невиїзної перевірки.

Стаття 251 КУпАП (як і стаття 495 МК України) передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, матеріали справи про порушення митних правил не містять належних та допустимих доказів вчинення саме позивачем ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених диспозицією статті 485 МК України при оформленні автомобіля.

Згідно наданих митним органом доказів встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація № 18LTLC0100EK136BD2, довідка-рахунок ПДВ № VAI 0000146 та вхідний касовий ордер серії DAS № 0000142.

Судом встановлено, що між відомостями цієї експортної декларації, довідкою-рахунком ПДВ, вхідним касовим ордером і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо вартості транспортного засобу, однак сама по собі експортна декларації доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Експортна декларація №18LTLC0100EK136BD2 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією UAB "Autovaidas", декларантом виступала компанія "Korslita"; покупцем товару в декларації зазначений громадянин ОСОБА_9 .

Таким чином, Волинська митниця ДФС взявши до уваги лише документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару, зокрема, для усунення сумнівів не надіслала запит відповідній компанії, яка фігурує відправниками товару по литовських документах, не вжила заходів для встановлення та опитування особи ОСОБА_10 , яка значиться покупцем автомобіля у документах, отриманих від литовських митних органів.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "Autovaidas" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. Тим самим в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Крім того, згідно повідомлення №2167/03-70-20-04 від 09.04.2019 року, адресованого ОСОБА_1 про необхідність прибуття до Волинської митниці ДФС для надання пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, яке надіслано рекомендованим листом з трек-номером №553 (а.с. 62-63) та листа №2421/03-70-20-02 від 22.04.2019 року, ОСОБА_1 надіслано примірник протоколу про порушення митних правил №1742/20500/19 із зазначенням інформації про розгляд справи 29.05.2019 року (а.с. 65). Попри те, матеріали справи не містять відомостей про рух поштового відправлення в адресу позивача та інформації про підтвердження вручення рекомендованого листа з трек-номером №553, а також інформації про підтвердження надсилання листа №2421/03-70-20-02 від 22.04.2019 року та його вручення ОСОБА_1 ..

Отже, долучені докази стверджують факт направлення позивачу повідомлення №2167/03-70-20-04 від 09.04.2019 року та не вказують про її обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.

Вказані обставини свідчить про порушення права позивача на захист і є безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови відповідно до положень п.4 ч.1 ст.531 МК України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Волинська митниця Держмитслужби.

Як зазначалось вище, диспозиція статті 485 МК України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей.

Відповідно до ст.10 КУпАП України, суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст.485 МК України.

Таким чином, судом першої інстанції сформовано правильний висновок про те, що з врахуванням вимог ч.3 ст.286 КАС України, оскаржена позивачем постанова відповідача №1742/20500/19 від 29.05.2019 року підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З приводу постановлено в апеляційній скарзі питання, яке також ставилось у відзиві на позов, з приводу того, яким чином транспортний засіб марки «PEUGEOT», модель «308», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , що згідно рахунку-фактури (PVM SASKAITA FACTURA) серії VAI №0000146, що датується 06.11.2018 року був проданий литовською компанією UAB «AUTOVAIDAS», за ціною 5200 Євро, був придбаний ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу у ОСОБА_3 , знову ж таки 06.11.2018 року, але вже за ціною 2000 євро, то суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно ч.2 ст.77 КАС України вказане питання необхідно було з`ясувати митному органу (відповідачу) як суб`єкту владних повноважень і надати про це суду відповідні докази, а не перекладати обов`язок доказування правомірності свого рішення (постанови) на позивача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 вересня 2020 року в адміністративній справі №163/734/20 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 02.12.2020 року