Справа № 932/9263/20
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2020-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 932/9263/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2а/200/815/20
06 листопада 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, Кудрявцева Т.О., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
11 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому прохає скасувати постанову серії ГАА № 818333 від 26 липня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Предвічного О.Ю. від 26 липня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП. Однак, він ніякого правопорушення не вчиняв, а докази протилежного відсутні. Оскаржена ним постанова не містить по-батькові інспектора поліції, що є порушенням ст. 283 КУпАП, а також містить недостовірну інформацію про місце його реєстрації за неіснуючою адресою. Крім цього, сама постанова не містить точної адреси вчинення правопорушення, що посягає на громадський порядок. Він дійсно перебував у приміщенні лікарні 26 липня 2020 року, оскільки потребував невідкладної медичної допомоги через те, що отримав травму правої гомілки, яка мала ознаки порушення цілісності, а також кровотечу. Він відчував постійний та нестерпний біль, через що, у терміновому порядку і звернувся до лікарні. Однак, замість того, щоб надавати йому медичну допомогу, персонал лікарні займався власними справами, у зв`язку із чим стався конфлікт, у ході якого було викликано поліцію. В цей же час, він на громадський порядок та мораль не посягав, ніякої неповаги до суспільства не виявляв, тому в його діях відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.
Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 10-12).
27 серпня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 разом із доказами сплати судового збору (а.с. 15-21).
Ухвалою від 30 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу встановлено строк на подання відзиву та доказів, а саме: по 21 вересня 2020 року включно.
Відповідачем копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано 02 жовтня 2020 року (а.с.33). 20 жовтня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому ніяких фактичних обставин, які зумовили притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не викладено, а натомість викладено посилання на норми КУпАП, КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію із оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також роз`яснення Пленуму Верхового Суду України, що містяться у постанові № 1 від 27 лютого 2009 року. В цей же час, відповідач вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволенні, оскільки в обґрунтуванні позову йдеться виключно про процесуальні порушення інспектора, який склав постанову. Позивачем, на думку відповідача, власних вимог із посиланням на докази не доведено, відеозапис події правопорушення надати не можуть, оскільки той знищено за строком давності зберігання.
27 жовтня 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача. Окрім викладеного раніше у позовній заяві, вказав, що подія правопорушення має доводитись безсторонніми доказами, а не свідченнями поліцейських, які брали участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Можливість скасування акту індивідуальної дії через процедурні порушення доводиться правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16а. Обов`язок доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення покладено законодавцем на відповідача, тому його доводи, що він, як позивач, не спростував події правопорушення, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 26 липня 2020 року серії ГАА № 818333 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульною поліції Предвічним О.Ю. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КпАП України, що виразилось у перебуванні позивача о 15 годині 30 хвилині 26 липня 2020 року на території лікарні ім. Мечнікова, тобто у громадському місці, у стані сп`яніння, чим порушено громадський порядок та «ображено» громадську мораль (а.с. 4). Особа позивача встановлено інспектором поліції із ІПС «АРМОР», тобто документи, що підтверджують особу позивача, ним не перевірялись.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 178 КУпАП, поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, становить адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Згідно із вимогами ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 також роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно із вимогами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
Оскаржена позивачем постанова від 26 липня 2020 року серії ГАА № 818333 не містить інформації про те, що подія правопорушення фіксувалась на фото чи відеозапис, а також не містить вказівки на технічний засіб, який використовувався із цією метою. Одного лише опису у оскарженій постанові адміністративного правопорушення у вигляді появи у нетверезому вигляді у громадському місці не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, тим більше у цьому випадку, коли особа позивача належним чином встановлена не була. Сама постанова не містить опису ознак, чи посилань на докази, з яких поліцейський здійснив висновок про те, що позивач перебував у стані сп`яніння. Незалежно від доведеності події правопорушення, позивач не міг бути підданий адміністративному стягненню, а справа про адміністративне правопорушення підлягала закриттю, оскільки ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, у приміщенні лікарні перебував тільки тому, що потребував термінової, невідкладної медичної допомоги у зв`язку із отриманням травми правої гомілки, з порушенням її цілісності та кровотечою. Оскільки невід`ємне право на життя та на захист здоров`я є найвищою соціальною цінністю, незалежно від стану, у якому перебуває особа, вона має право у будь-який час звернутись до закладу охорони здоров`я за допомогою, для усунення загрози своєму життю та здоров`ю. Це право не може бути обмежено формальними розсудами про захист громадського спокою та моралі, тим більше, з боку медичних працівників, оскільки може розцінюватись як відмова у наданні невідкладної медичної допомоги.
Внаслідок того, що відповідачем не доведено події правопорушення, а встановлені судом обставини поведінки позивача у стані крайньої необхідності виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесений позивачем судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 818333 від 26 липня 2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП закрити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева