Справа № 826/6156/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/6156/15

адміністративне провадження № К/9901/31645/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 11 березня 2015 року № 183-к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Запорізької області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки Генерального прокурора України №183-к від 11 березня 2015 року про звільнення його з посади прокурора міста Запоріжжя; поновити на займаній посаді; стягнути з Прокуратури міста Запоріжжя на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11 березня 2015 року до моменту фактичного поновлення на службі; зобов`язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування щодо нього заборони, передбаченої частиною третьою Закону України «Про очищення влади».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 11 березня 2015 року №183к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора міста Запоріжжя. Поновлено позивача на посаді прокурора міста Запоріжжя з 12 березня 2015 року. Стягнуто з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 565 156,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2015 року по 07 липня 2020 року.

20 листопада 2020 року Офіс Генерального прокурора подав касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в позові.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим у справах №№800/186/17, 800/235/17 та, одночасно, послався на те що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника. Однак, крім загальних посилань на ці підстави, жодних обґрунтувань щодо норми закону яку суди застосували всупереч висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим у справах № 800/186/17 та 800/235/17 представником Офісу Генерального прокурора не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, переоцінці доказів у справі, неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Офісом Генерального прокурора не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, у формі визначеній частиною четвертою статті 328 КАС України.

Тому, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 11 березня 2015 року № 183-к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко