Справа № 640/22442/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника відповідача: - Кушнір Л.В.,

представника третьої особи:- Лебідь Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Рубель Інни Вікторівни, третя особа - Державне агентство водних ресурсів України про визнання протиправними дії, визнання протиправною та скасування постанови від 01.09.2020 року у виконавчому проваджені №56714943,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Рубель Інни Вікторівни, третя особа - Державне агентство водних ресурсів України про визнання протиправними дії, визнання протиправною та скасування постанови від 01.09.2020 року у виконавчому проваджені №56714943, в якому просив:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2020 року ВП№56714943;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2020 року ВП№56714943.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

27 листопада 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 46441, від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого заявник просить відмовити в повному обсязі у задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для закінчення виконавчого провадження №56714943, на думку відповідача, стало фактичне виконання рішення суду від 30.10.2017 року у справі №826/5544/16 щодо розгляду заяви та документів на спеціальне водокористування, які надані 09.04.2015 р. Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» до Центру надання адміністративних послуг та отримані Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації 10.04.2015 року, безпосереднім користувачем якого є Шебелинське відділення з переробки газового конденсату і нафти Управління з переробки газу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», втім головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. всупереч приписам ст. 18 Закону №1404 не було вчинено жодних дій, спрямованих на здійснення перевірки фактичного виконання судового рішення, позаяк, на переконання суду боржником не враховано висновків суду, наведених у мотивувальній частині цього рішення, зокрема, в абзаці 6 на сторінці 5.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», а саме:

- визнано протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації щодо відмови листом від 04.03.2016 року №04.01-20-1214 у видачі дозволу Публічному акціонерному товариству «Укргазвидобування» на спеціальне водокористування, безпосереднім користувачем якого є Шебелинське відділення з переробки газового конденсату і нафти Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» при повторному розгляді заяви щодо видачі дозволу на спеціальне водокористування від 10.04.2015 року з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/5829/15 від 13.07.2015 року про визнання протиправною відмови у видачі дозволу листом від 17.04.2015 року № 04.01-20-2415;

- зобов`язано Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву та документи на спеціальне водокористування, які надані 09.04.2015 року Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» до Центру надання адміністративних послуг та отримані Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації 10.04.2015 року, безпосереднім користувачем якого є Шебелинське відділення з переробки газового конденсату і нафти Управління з переробки газу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування».

На виконання вказаної постанови Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 05.03.2018 року №826/5544/16.

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про примусове виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 по справі №826/5544/16 на підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 05.03.2018 №826/5544/16.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2018 р. ВП№56714943.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2018 р. у справі №826/5544/16 замінено боржника у виконавчому провадженні №56714943 з Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації на правонаступника - Державне агентство водних ресурсів України.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою М.А. від 21.03.2019 року ВП№56714943 виконавчий документ від 05.03.2018 року №826/5544/16 передано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 09.04.2019 року ВП№56714943 прийнято виконавче провадження №56714943 з виконання виконавчого листа від 05.03.2018 року №826/5544/16.

Надалі, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2020 року ВП№56714943.

Позивач, вважаючи вказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2020 року ВП№56714943 протиправною, звернувся з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, ч. 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Пункт 9 частини першої ст. 39 Закону №1404 встановлює, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний перевірити чи в повному обсязі виконано рішення згідно із виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

В площині питання здійснених відповідачем виконавчих дій, зокрема прийняття оскаржуваної постанови, варто звернути увагу на приписи частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, для встановлення обставин протиправності оскаржуваної постанови, необхідним є перевірка її судом на відповідність критеріям, що встановлені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, із матеріалів справи вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2020 року ВП №56714943 була прийнята на підставі листа Державного агентства водних ресурсів України від 08.07.2020 року №3899/5/11-20 щодо виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що лист Державного агентства водних ресурсів України від 08.07.2020 року №3899/5/11-20 та лист від 03.07.2020 року №215/XP/21-20 про розгляд заяви на видачу дозволу на спеціальне водокористування на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 р. у справі №826/5544/16 не може свідчити про фактичне виконання Департаментом водних ресурсів України постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 р. у справі №826/5544/16 згідно з виконавчим документом, оскільки боржником не враховано висновків суду, наведених у мотивувальній частині цього рішення, зокрема, в абзаці 6 на сторінці 5 суд дійшов висновку, що позивач для повторного розгляду заяви від 09.04.2015 року на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №820/5829/15 не повинен подавати відповідачеві нову заяву на отримання документа дозвільного характеру з відповідними додатками.

Також, з урахуванням аналізу матеріалів справи №826/5544/16, суд зазначив про те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу в наданні дозволу на спеціальне водокористування з підстав неподання заяви та документів для одержання дозволу на спеціальне водокористування.

В межах спірних правовідносин, підставою для закінчення виконавчого провадження №56714943, на думку відповідача, стало фактичне виконання рішення суду від 30.10.2017 року у справі №826/5544/16 щодо розгляду заяви та документів на спеціальне водокористування, які надані 09.04.2015 р. Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» до Центру надання адміністративних послуг та отримані Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації 10.04.2015 року, безпосереднім користувачем якого є Шебелинське відділення з переробки газового конденсату і нафти Управління з переробки газу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Втім, на переконання колегії суддів, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. всупереч приписам ст. 18 Закону №1404 не було вчинено жодних дій, спрямованих на здійснення перевірки фактичного виконання судового рішення.

Як наголошує апелянт, в матеріалах адміністративної справи №640/22442/20 наявна копія дозволу на спеціальне водокористування від 01.11.2018 року №512/XP/49д-18, виданого на підставі заяви АТ "Укргазвидобування" від 29.10.2018 р. №884, однак наведене ніяким чином не підтверджує факт виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 року у справі №826/5544/16 щодо розгляду заяви позивача на спеціальне водокористування від 09.04.2015 року.

Оскільки виконавчий документ прямо передбачає виконання рішення суду у справі №826/5544/16 з урахуванням висновків, які боржником враховані не були, то підстави вважати виконаним таке рішення відсутні.

Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, боржник не звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду чи встановлення способу і порядку його виконання, тому підстав для іншого розуміння його змісту чи порядку виконання у відповідача не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» як стягувача у виконавчому провадженні, тому наявні підстави для визнання її протиправною і скасування.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

Я.Б.Глущенко

Повний текст виготовлено 30 листопада 2020 року.