Справа № 120/4706/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 листопада 2020 р. Справа № 120/4706/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

представника позивача: Брилянт А.О.,

представника відповідача: Герман І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування актів, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ НП у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування актів, зобов"язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не погоджується з висновками комісії з розслідування нещасного випадку та складеними актами від 16.03.2020 року за формою Н-5 та від 24.04.2020 року за формою НТ, оскільки їх зміст та висновки не відповідають фактичним обставинам подій, які відбулись 17.01.2020. Вказав, що комісією не обґрунтовано існування хоча б однієї із обставин, які дають підстави вважати, що нещасний випадок, що стався з позивачем, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. На думку позивача, комісією не враховано, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження ним служби під час припинення та запобігання злочинам та правопорушенням, вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили, зокрема під час виконання ним службових обов`язків протягом робочого часу унаслідок безпосереднього впливу затриманої особи, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме учинення опору під час затримання, а травма, отримана ОСОБА_1 внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних затриманим, призвела до втрати працівником працездатності на 9 робочих днів.

Також зазначає, що відповідачем оскаржувані акти прийнято з порушенням Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок №1346).

На думку позивача, особа, яка проводила службове розслідування, дійшла безпідставних висновків, що тілесні ушкодження позивач отримав з власної необережності під час проходження служби, не при виконанні службових обов`язків.

Ухвалою суду від 14.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом в судове засідання учасників справи. Також даною ухвалою встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

06.10.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що згідно наказу ГУ НП у Вінницькій області від 07.02.2020 №184 та відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», Порядку №1346, з метою забезпечення проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020 з начальником Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області полковником поліції ОСОБА_1 , призначено комісію для розслідування нещасного випадку.

Відповідно до п.3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час:

припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;

охорони і забезпечення громадського порядку;

виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий.

Згідно з п. 3.11 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;

унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що під час затримання ОСОБА_2 падіння затриманого та полковника поліції ОСОБА_1 сталося унаслідок неправильного алгоритму дій щодо застосування фізичної сили та прийомів рукопашного бою зі сторони поліцейського, що і призвело до отримання ним тілесних пошкоджень.

Зазначене свідчить про порушення ОСОБА_1 ст. 14 Закону України «Про охорону праці» (Обов`язки працівника щодо додержання вимог нормативно - правових актів з охорони праці), відповідно до якої працівник, зокрема, зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь - яких робіт під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно - правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту.

Згідно з висновком службового розслідування від 05.03.2020 дисциплінарною комісією встановлено, що в діях начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області наявні порушення службової дисципліни.

Таким чином, зважаючи на те, що в межах службового розслідування встановлено, що травмування ОСОБА_1 сталось внаслідок порушення службової дисципліни, прийняти рішення про складання актів за формою Н-1, Н-5, тобто визнати, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків» за таких обставин неможливо.

За результатами проведеного розслідування нещасного випадку, 16.03.2020 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020 (форма Н-5), про те що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки встановлено наявність підстав, передбачених п. 3.11 Порядку №1346: комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни. По вказаному нещасному випадку складено акт форми НТ.

07.10.2020 від представниці позивач надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Окремо зазначила, що висновком службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень начальником Гайсинського ВП ГУ НП у Вінницькій області полковником поліції ОСОБА_1 від 05.03.2020 року, затвердженим начальником ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 05.03.2020 року, тобто із порушенням строків, встановлених ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, установлено порушення службової дисципліни у діях начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 .

Разом з тим, Дисциплінарною комісією вирішено попередити начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 про необхідність дотримання службової дисципліни, керуючись при цьому ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, положеннями якої визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

За результатами проведеного службового розслідування письмовий наказ про застосування до ОСОБА_1 одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не видавався, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.

Вказане вище свідчить, що обставини, викладені у висновку службового розслідування є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності, а висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушення службової дисципліни є безпідставним та необґрунтованим.

09.10.2020 представницею позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона зазначила про бажання позивача зменшити розмір позовних вимог шляхом виключення з позовної заяви вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат.

12.10.2020 від представниці позивача, на адресу суду, надійшла заява про виклик свідків.

Ухвалою суду від 12.10.2020 клопотання представниці позивача про виклик свідків задоволено. Вирішено викликати в наступне судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 02.11.2020.

Від представника відповідача 16.10.2020 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначається, що аргументи, зазначені у відповіді на відзив, не спростовують позиції, викладеної у відзиві, а отже у задоволенні позову представник відповідача просить відмовити.

В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо заявлених позовних вимог, просила відмовити у задоволені позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь.

У судовому засіданні 02.11.2020 допитано в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_4 вказав, що в січні 2020 року проїзджаючи по автодорозі біля с. Куна Гайсинського району Вінницької області він помітив автомобіль, який стояв на узбіччі, та двох людей, які боролися біля нього. Свідок зупинився і коли підійшов до людей, то в одному з них впізнав керівника Гайсинського ВП, після чого він запитав чи не потрібна допомога та що сталось. Також свідок вказав, що коли він підійшов до людей, які боролися, то ОСОБА_1 сидів зверху на затриманому, який не чинив вже опір. Свідок дочекався приїзду працівників поліції та поїхав з місця події.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що вони приїхали на виклик, який надійшов до Ладижинського ВП, від ОСОБА_1 , який затримав особу, що підозрювалась у вчиненні злочину. Окремо зазначили, що ОСОБА_1 казав, що погано себе почуває, скаржився на біль у спині та руці, зазначив, що при затримані отримав ушкодження.

Свідок ОСОБА_6 також додатково пояснив, що затриманий був худорлявої статури, у нього не було при собі ніяких заборонених предметів.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, заслухавши усні пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам, встановив наступні фактичні обставини.

17.01.2020 біля 14.00 год. начальник Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області полковник поліції ОСОБА_1 перебуваючи на службі, їдучи на власному автомобілі до Ярмоленецької сільської ради для вирішення службових питань, побачив людину чоловічої статі, яка за прикметами була схожа з описом, що зазначений в орієнтуванні, яке надійшло 16.01.2020 року до Гайсинського ВП щодо чоловіка, який скоїв злочин - згвалтування.

Зупинивши автомобіль та вийшовши з нього, ОСОБА_1 остаточно переконався, що перед ним особа, яка розшукується за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КАС України. ОСОБА_1 повідомив, що він працівник поліції, проте чоловік не відреагував на це і продовжив свою ходу. В зв"язку з чим, ОСОБА_1 прийняв рішення затримати дану особу за допомогою заходів фізичного впливу, застосувавши прийом рукопашного бою. В результаті обидва опинилися на землі, а при падінні ОСОБА_1 ударився спиною, а затриманий своїм тулубом притиснув ліву руку ОСОБА_1 .

В ході затримання позивач отримав тілесні ушкодження і, в зв"язку з погіршенням стану здоров"я, 21.01.2020 року звернувся до медичної установи де був оглянутий лікарем та встановлено діагноз: «забій поперекового відділу хребта, забій, пошкодження зв`язок лівого променево-зап`ясного суглобу, остеохондроз поперекового відділу хребта, неконсолідований перелом шиловидного виростка лівої ліктьової кістки», що підтверджується випискою з медичної карти №3497/48 від 31.01.2020.

Наказом ГУНП в Вінницькій області № 128 від 28.01.2020 було призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень начальником Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 , за наслідками якого складено висновок, який затверджений начальником ГУНП у Вінницькій області 05.03.2020.

Відповідно до висновків службового розслідування, встановлено в діях начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 порушення дисципліни. Дисциплінарною комісією, керуючись ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вирішено попередити начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 про необхідність дотримання службової дисципліни. При цьому застосування фізичної сили ОСОБА_1 визнано правомірним у відповідності до вимог ст. 43-44 Закону України " Про Національну поліцію ".

Також, наказом ГУНП в Вінницькій області № 184 від 07.02.2020 було призначено службове розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020 з ОСОБА_1 .

За результатами розслідування комісією 16.03.2020 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020, форми Н-5, за змістом якого комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

В подальшому комісією складено акт №5 про нещасний випадок невиробничого характеру форми HT*, за змістом якого комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Так, у висновку вказано, що обставини, що призвели до нещасного випадку, - падіння під час пересування; причини нещасного випадку - психофізіологічні інші.

Даний акт затверджено начальником ГУНП у Вінницькій області Педосом Ю.В. 24.04.2020 року.

Вважаючи висновки вказаних актів такими, що не відповідають фактичним обставинам та правовим нормам, що регулюють спірні відносини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694).

Статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Приписами статті 14 Закону № 2694, працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У відповідності до статті 22 Закону № 2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (далі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до пункту 2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Положеннями пункту 2.4. Порядку № 1346 передбачено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ (додаток 2).

У відповідності із пунктом 4.6 Порядку № 1346 за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5 (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

Відповідно до пункту 3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пунктом 3.11 Порядку № 1346 передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Надаючи оцінку висновкам відповідача, що нещасний випадок трапився з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов"язаний з виконанням службових обов"язків, суд співвідносить їх з встановленими фактичними обставинами справи.

Так, судом встановлено, що 16.01.2020 до Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області з Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП надійшло орієнтування на чоловіка, який скоїв злочин ( згвалтування ) - ОСОБА_2

17.01.2020 біля 14.00 год. начальник Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області полковник поліції ОСОБА_1 перебуваючи на службі, їдучи на власному автомобілі до Ярмоленецької сільської ради для вирішення службових питань, побачив людину чоловічої статі, яка за прикметами була схожа з описом, що зазначений в орієнтуванні, щодо чоловіка, який скоїв злочин.

Зупинивши автомобіль та вийшовши з нього, ОСОБА_1 остаточно переконався, що перед ним особа, яка розшукується за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КАС України. ОСОБА_1 повідомив, що він працівник поліції, проте чоловік не відреагував на це і продовжив свою ходу. В зв"язку з чим, ОСОБА_1 перебуваючи у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї, провів затримання ОСОБА_2 із застосування фізичної сили та викликав на місце подій слідчо-оперативну групу Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області.

В ході затримання, і позивач, і затримана особа впали на землю, при цьому при падінні ОСОБА_1 ударився спиною, а затриманий своїм тулубом притиснув ліву руку

ОСОБА_1 зв"язку з погіршенням стану здоров"я, позивач 21.01.2020 року звернувся до медичної установи, де був оглянутий лікарем та встановлено діагноз: «забій поперекового відділу хребта, забій, пошкодження зв`язок лівого променево-зап`ясного суглобу, остеохондроз поперекового відділу хребта, неконсолідований перелом шиловидного виростка лівої ліктьової кістки», що підтверджується випискою з медичної карти №3497/48 від 31.01.2020.

Наказом ГУНП в Вінницькій області № 128 від 28.01.2020 було призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень начальником Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 , за наслідками якого складено висновок, який затверджений начальником ГУНП у Вінницькій області 05.03.2020.

Як зазначено у висновку, з матеріалів службового розслідування вбачається, що під час затримання ОСОБА_2 падіння останнього і полковника поліції ОСОБА_1 сталося у наслідок неправильного алгоритму дій щодо застосування фізичної сили та прийомів рукопашного бою зі сторони поліцейського та призвело до отримання ним тілесних ушкоджень. Зазначене свідчить про порушення ОСОБА_1 ст. 14 Закону України " Про охорону праці ". Таким чином, у ході проведення службового розслідування установлено недотримання заходів особистої безпеки ОСОБА_1 під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Відповідно до висновків службового розслідування, встановлено в діях начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 порушення дисципліни. Дисциплінарною комісією, керуючись ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вирішено попередити начальника Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 про необхідність дотримання службової дисципліни. При цьому застосування фізичної сили ОСОБА_1 визнано правомірним у відповідності до вимог ст. 43-44 Закону України " Про Національну поліцію ".

Надаючи оцінку таким висновкам, суд зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктами 3-5, 7 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.

Вимогами ч.ч. 1-3 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Частиною 1 статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

З доводів сторін вбачається, що з метою затримання розшукуваної особи позивачем до вказаної особи були застосовані заходи примусу, а саме фізичний вплив. Таким чином, позивач здійснював свій прямий обов`язок, як працівника поліції, щодо затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

При цьому позивач при затриманні отримав тілесні ушкодження.

Суд критично оцінює доводи відповідача, що отримання тілесних ушкоджень позивачем сталося внаслідок неправильного алгоритму дій щодо застосування фізичної сили та прийомів рукопашного бою зі сторони ОСОБА_1 , і що зазначене свідчить про порушення позивачем ст. 14 Закону України " Про охорону праці " ( обов"язки працівника щодо додержання вимог нормативно - правових актів з охорони праці ), оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що є розроблені, затверджені та доведені до відома позивача нормативно - правові акти, якими б визначався алгоритм дій працівника поліції щодо застосування фізичної сили та прийомів рукопашного бою, зокрема при затриманні розшукуваної особи, і позивачем було порушено зазначені вимоги.

Надана представником відповідача 09.11.2020 року письмова інформація, що, на думку відповідача, містить орієнтовний алгоритм дій працівника поліції під час затримання особи, яка перебуває у розшуку, оцінується судом критично, оскільки така не відповідає вимогам до письмових документів, і фактично являє собою збірку витягів з різних законів України та нормативно - правових актів щодо діяльності поліції, проте не містить будь - яких чітких алгоритмів дій поліцейського при затриманні особи.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до висновку службового розслідування, застосування фізичної сили ОСОБА_1 визнано правомірним у відповідності до вимог ст. 43-44 Закону України " Про Національну поліцію ".

Відтак, суд вважає, що висновок відповідача щодо встановлення в діях ОСОБА_1 порушення службової дисципліни не відповідає фактичним обставинам справи та законодавству, що регулює діяльність поліцейського, і, як наслідок, є безпідставним висновок відповідача, що "нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов"язаний з виконанням службових обов"язків ".

Досліджені судом докази свідчать, що нещасний випадок з позивачем трапився в період проходження служби під час виявлення та розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх вчинили ( зокрема під час затримання особи, підозрюваної у скоєні злочину ), а відтак відповідно до вимог п.3.9 Порядку №1346 такий нещасний випадок визнається таким, що "трапився при виконанні службових обов"язків" і за результатами його розслідування повинен складатися акт за формою Н-1 *.

За вищевикладеного, суд приходить до висновку, що акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020 року, форми Н-5 від 16.03.2020 року та акт №5 про нещасний випадок невиборчого характеру форми НТ*, затверджений начальником ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 , 24.04.2020 року, є необгрунтованими та такими, що не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Приймаючи до уваги визнання судом рішень відповідача протиправними, керуючись ч. 1-2 ст. 5, ч2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даних правовідносинах буде зобов`язання Комісію з розслідування нещасного випадку ГУ НП у Вінницькій області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти рішення відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 року №1346, з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України і присуджує на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Враховуючи заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, а саме щодо відмови від стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем, та приймаючи до уваги не надання позивачем доказів понесення інших судових витрат (на правничу допомогу ), питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.01.2020 року, форми Н-5 від 16.03.2020 року та акт №5 про нещасний випадок невиборчого характеру форми НТ*, затверджений начальником ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 , 24.04.2020 року.

Зобов`язати Комісію з розслідування нещасного випадку ГУ НП у Вінницькій області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти рішення відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 року №1346, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна