Справа № 152/1254/20
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1254/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/1254/20

Провадження №2-а/152/22/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Стуса Д.О.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими для розгляду термінових справ ст.ст.268-271, 286 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці Держмитслужби від 17 вересня 2020 року у справі про порушення митних правил №1148/10000/20,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 09.11.2020 року звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області із означеним адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці Держмитслужби від 17 вересня 2020 року у справі про порушення митних правил №1148/10000/20.

В позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року; справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 06.07.2020 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування №1 управління забезпечення протидії митним правопорушенням Київської митниці Держмитслужби Ніколаєнком О.І. щодо нього було складено протокол про порушення митних правил №1148/10000/20 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Підставою для складання зазначеного протоколу стала зміна коду товару внаслідок винесення рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2020 від 15.04.2020 року, яким було змінено код товару №1 «Система моніторингу температури тіла Тесsar ІРСТ-Рапdеmіс - 7 шт. Торгівельна марка: Тесsar Країна виробництва: СN Виробник: Sunell» «» (ставка мита 5%, ПДВ 20%), заявлений в електронній митній декларації №UА100290/2020/311343, на код товару згідно з УКТЗЕД «» (ставка мита 10%, ПДВ 20%).

Відповідно до інформації, наявної у протоколі про порушення митних правил №1148/10000/20, різниця між митними платежами, заявленими у ЕМД №UА 100290/2020/311343 від 14.04.2020 року, та платежами, які повинні сплачуватись з урахуванням ставок мита за кодами товарів згідно з УКТЗЕД відповідно до рішення становить 64664,08 грн.

17 вересня 2020 року за результатом розгляду справи в.о. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Калиновичем О.О. винесено постанову у справі про порушення митних правил №1148/10000/20, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 193992,24 грн.

Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ній відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 МК України.

Так, сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Ні в протоколі про порушення митних правил №1148/10000/20, ні в постанові у справі про порушення митних правил від 17.09.2020 року не міститься відомостей про об`єктивну сторону правопорушення, зокрема, у протоколі та постанові не зазначено, у який саме спосіб із способів, визначених диспозицією статті 485 Митного кодексу України, ним було вчинено правопорушення.

Так, безпосередньо у протоколі про порушення митних правил №1148/10000/20 зазначено, що він шляхом заявлення в митній декларації від 12.06.2020 року №UА100050/2020/219216 неправдивих відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД, вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що не відповідає дійсності, оскільки для здійснення митного оформлення товару ним було подано митну декларацію №UA100290/2020/311343 від 14.04.2020 року, а не №UA100050/2020/219216 від 12.06.2020 року, як зазначено в протоколі. До того ж, диспозиція ст.485 Митного кодексу України не передбачає такого способу вчинення правопорушення як «заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про код товару».

У постанові в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року зазначено, що ним, з метою зменшення розміру митних платежів на суму 64664,08 грн., заявлено в митній декларації №UA100290/2020/311343 неправдиві відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України.»

При цьому, а ні під час складання протоколу про порушення митних правил, а ні під час винесення постанови в справі про порушення митних правил уповноваженими посадовими особами Київської митниці Держмитслужби не проаналізовано обставини декларування товару, не взято до уваги диспозицію статті 485 Митного кодексу України, а саме законодавчо визначений спосіб вчинення правопорушення «заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості» та сформульовано обвинувачення шляхом самостійного протиправного визначення способу вчинення правопорушення, не передбаченого статтею МК.

Таким чином, вважає, що митницею не встановлено наявність об`єктивної сторони правопорушення. Протокол про порушення митних правил та постанова в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року не містять конкретизованого опису дій, що відповідають визначеному ст.485 Митного кодексу України способу вчинення правопорушення.

З суб`єктивної сторони склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК обумовлює наявність у діях особливої мети ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Рішення про визначення коду товару від 15.04.2020 року №КТ-UА100000- 075-2020 прийняте спеціалізованим підрозділом митниці відділом кодування та класифікації товарів (у м. Києві та м. Бориспіль) управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень Київської митниці Держмитслужби за запитом підрозділу митного оформлення №311343 від 15.04.2020 року.

Питання щодо класифікації товару було передано для перевірки правильності класифікації товарів до спеціалізованого підрозділу відділу кодування та класифікації товарів управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень Київської митниці Держмитслужби, що свідчить про складний випадок питання класифікації товару.

Наявна у запиті №311343 від 15.04.2020 року інформація про складний випадок класифікації та спірність питання класифікації товару, передача митної формальності з перевірки правильності класифікації товарів до спеціалізованого підрозділу, винесення рішення спеціалізованим підрозділом, свідчать про те, що питання класифікації товару, заявленого ним у МД №UА100290/2020/311343 від 14.04.2020 року, потребувало спеціальних знань, а отже у розумінні ч.5 ст.69 Митного кодексу України питання класифікації товарів є складним випадком.

Відомості про характеристики товару ним заносились до ЕМД №UА 100290/2020/311343 від 14.04.2020 року на підставі опису, наданого отримувачем товару, та наявної у товаросупровідних документах інформації про характеристики товару.

Факт подання ним достовірної інформації про товари підтверджується відомостями, наявними у Акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за ЕМД №UА 100290/2020/311343, де у графі 8.3.3. поставлено відмітку про відповідність опису товару та маркування відомостям про товар, зазначеним у ЕМД та інших документах.

Таким чином, ним недостовірні відомості про товари не подавалися.

Разом з тим, митницею не встановлено наявність суб`єктивної сторони правопорушення. Докази умисності його дій при визначенні коду товару, заявленого за ЕМД №UА 100290/2020/311343 від 14.04.2020 року, ані матеріали справи про порушення митних правил, ані фабула протоколу про порушення митних правил та оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил не містять.

Викладене, у сукупності свідчить про відсутність у його діях суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у порушення вимог ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про порушення митних правил №1148/10000/20 особою, уповноваженою на розгляд справи про порушення митних правил, не було з`ясовано чи було вчинено ним правопорушення, чи винен він у вчиненні порушення митних правил.

Викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Стус Д.О. підтримали позовні вимоги з наведених у позові підстав. Суду пояснили, що вважають постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК та накладення адміністративного стягнення у розмірі 193992,24 грн. незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки протокол та постанова не містять відомостей про об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, при складанні протоколу та при його розгляді допущено процесуальні порушення. Зміна коду товару не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.485 МК.

Позивач ОСОБА_1 крім того пояснив, що код товару визначав самостійно, правильно визначив групу товарів, оскільки була наявна вся технічна документація для визначення коду товару. Спершу інспектор митниці з погодився із вказаним ним кодом товару. Разом з тим, було направлено запит у зв`язку із складним випадком при класифікації товару та отримано повідомлення про інший код товару, де відсоткова ставка мита зросла із 5% до 10 %, із чим він погодився і різниця в сумі 64664,08 грн. була сплачена у порядку досягнення компромісу. Проте, з невідомих причин у вересні 2020 року складено щодо нього адміністративну постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, яких він не допустив при розмитненні товарів, так як визначення коду товару було складним для інспектора митниці, який звернувся за роз`ясненнями до спеціалістів відповідного відділу митниці, тоді як він не є спеціалістом у цій галузі і ним було вказано код товару, відповідно до наявних технічних характеристик товару.

2. Виклад заперечень відповідача

Відповідач Київська митниця Держмитслужби подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.71-75).

У поданій на електронну адресу суду 30.11.2020 року заяві по суті відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позов ОСОБА_1 вважає необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що 14.04.2020 року з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів: «система моніторингу температури тіла Tecsar IPCT-Pandemic 7 шт. та ключі контактні цифрові безконтактні картки», що надійшли на адресу ТОВ «СТРИМ ТЕХНО» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано митну декларацію, якій було присвоєно №UА100290/2020/311343.

У вказаній митній декларації ОСОБА_1 товар №1 задекларовано за кодом згідно УКТ ЗЕД, тоді як в ході перевірки правильності класифікації зазначеного вище товару згідно з УКТ ЗЕД, уповноваженою посадовою особою митниці направлено запит від 15.04.2020 року №311343 та встановлено код згідно з УКТ ЗЕД для вказаного товару.

В рамках проведення перевірки обставин декларування товарів, заявлених до митного контролю та оформлення за митною декларацією від 14.04.2020 року №UА 100290/2020/311343 та випущених у вільний обіг за митною декларацією від 16.04.2020 року №UA100290/2020/311585, службовою запискою управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил від 18.06.2020 року №7.8-20-31/2272 до управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень направлено запит щодо надання інформації щодо наявності в поданих до митного контролю та оформлення документах достатніх відомостей для однозначної класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД та чи існувала в даному випадку класифікації товарів потреба в отриманні додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Службовою запискою від 23.06.2020 року №7.8-15-04-03/3067 управлінням контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень у відповідь на вказаний вище запит надано інформацію про те, що товар №1 можливо було класифікувати за кодом згідно з УКТ ЗЕД.

Різниця між митними платежами, заявленими в митній декларації від 14.04.2020 року №UA 100290/2020/311343, та платежами, які повинні сплачуватись із врахуванням винесеного рішення про визначення коду товару №КТ- UA -2020 від 15.04.2020 року, становить 64664,08 грн.

Зазначені дії, на переконання відповідача, мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

У зв`язку з цим, стосовно позивача складено протокол про порушення митних правил №1148/10000/20 за ст. 485 Митного кодексу України.

У діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ст.485 МКУ.

Правопорушення полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей, які необхідні для прийняття рішення і які впливають на нарахування обов`язкових платежів (неправомірне звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх розміру), а також у порушенні визначених строків сплати митних платежів.

ОСОБА_1 , на переконання відповідача, заявив в МД невірний код товару згідно з УКТ ЗЕД, чим учинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Також, відповідач зазначає, що і протокол про порушення митних правил і постанова в справі про порушення митних правил, відповідають вимогам МКУ та КУпАП.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про його дату, час та місце повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.69) та довідкою про повідомлення про розгляд справи відповідно до вимог ст.268 КАС України (а.с.77). Про причини неприбуття представник відповідача суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

1. 09.11.2020 року разом з позовною заявою позивачем надіслано до Шаргородського районного суду заяву про поновлення строку оскарження постанови Київської митниці Держмитслужби (а.с.15-19).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, позивач до суду не подавав.

2. Відповідач клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою суду від 10.11.2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для звернення з адміністративним позовом та поновлено вказаний строк; прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі; розгляд адміністративної справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з особливостями, встановленими для розгляду термінових адміністративних справ ст.ст.268-271, 286 КАС України; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 01.12.2020 о 11 годині у залі судових засідань №3 Шаргородського районного суду Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 231, м. Шаргород, Вінницька обл.); запропоновано відповідачеві на електронну адресу суду у строк, що не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим статтею 162 КАС України (а.с.57-58).

2. У зв`язку із неприбуттям у судове засідання представника відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд, заслухавши думки позивача та його представника, без виходу до нарадчої кімнати ухвалив рішення про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

ІV. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка аргументів позивача, відповідача, висновок суду про наявність порушення прав позивача

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Судом встановлено, що 14.04.2020 року з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів: «система моніторингу температури тіла Tecsar IPCT-Pandemic 7 шт. та ключі контактні цифрові безконтактні картки», що надійшли на адресу ТОВ «СТРИМ ТЕХНО» ОСОБА_1 подано митну декларацію, якій було присвоєно №UА100290/2020/311343.

У вказаній митній декларації ОСОБА_1 товар № 1: «Система моніторингу температури тіла Tecsar IPCT-Pandemic-7 шт. Торговельна марка: Tecsar IPCT-Pandemic Країна виробництва: СN Виробник: Sunell» визначено за кодом , згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита 5%, ПДВ 20%) із заявленням митної вартості цього товару у розмірі 1077734,62 грн., та нараховано митні платежі у розмірі 280211 грн. (мито 53886,73 грн., ПДВ 226324,27 грн.).

15.04.2020 року в рамках виконання митних процедур уповноваженою посадовою особою митниці у присутності ОСОБА_1 проведено митний огляд товарів, заявлених до митного контролю та оформлення з митною декларацією від 14.04.2020 року №UА100290/2020/311343, про що складено акт про проведення огляду (переоогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.04.2020 року №UА100290/2020/311343 (а.с.47).

Акт містить зазначення об`єкту огляду та містить відмітку про відповідність характеристик товарів даним, зазначеним у митній декларації, що позначено знаком «Х» у відповідній колонці (п.п.3, 8.3.3. Акту).

Акт підписаний уповноваженим інспектором митниці та позивачем

Того ж дня, 15.04.2020 року, враховуючи складний випадок класифікації товару №1 за митною декларацією №UА100290/2020/311343, з метою перевірки правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, уповноваженою посадовою особою Київської митниці Держмитслужби направлено запит №311343 до відділу класифікації товарів (а.с.40).

Причиною запиту зазначено вирішення складного випадку класифікації товару та наявність спірного питання, тоді як акт про проведення огляду (переоогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.04/2020 №UА100290/2020/311343 не містить зазначення про жодні спірні питання.

Відділ кодування та класифікації товарів Київської митниці Держмитслужби 15.04.2020 року прийняв рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2020, згідно з яким товару «Система моніторингу температури тіла Tecsar IPCT-Pandemic-7 шт. Торговельна марка: Tecsar IPCT-Pandemic Країна виробництва: СN Виробник: Sunell» визначено код , з урахуванням вимог Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), викладеної у додатку до Закону України «Про Митний тариф України», Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року №401, пред`явленої технічної документації, листа Державної фіскальної служби України від 13.11.2018 року №35177/7/99-99-19-03-02-17 та інших нормативних документів (а.с.48).

При цьому змінилася ставка мита з 5% на 10 %.

Після цього, 16.04.2020 року, з урахуванням винесено Рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2020 від 15.04.2020 року, позивачем, який погодився із зміною коду товару, подано митну декларацію №UА 100290/2020/311585, за якою вказаний вище товар випущений у вільний обіг, а різниця у митних платежах, з урахуванням 10% ставки мита у сумі 64664,08 грн. сплачена у повному обсязі.

Вказані обставини, встановлені судом, підтверджуються поясненнями позивача та його представника у судовому засіданні та не заперечуються представником відповідача, оскільки зазначені у відзиві на позов.

Також, судом встановлено, що управлінням запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Київської митниці Держмитслужби 23.06.2020 року ініційована перевірка щодо обставин прийняття рішення про визначення коду товару від 15.04.2020 року №КТ-UА-2020, що вбачається із службової записки (а.с.46).

За результатами вказаної перевірки 06.07.2020 року головним інспектором відділу оперативного реагування №1 (у м. Київ) управління забезпечення протидії митним правопорушенням Київської митниці Держмитслужби Ніколенком О.І. складено протокол про порушення митних правил за №1148/10000/20 щодо ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України (а.с.41-45).

При цьому, у протоколі зазначено про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації від 12.06.2020 року № UА100050/2020/219216 неправдивих відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Вказані відомості у протоколі про порушення митних правил про заявлення позивачем в митній декларації від 12.06.2020 року №UА100050/2020/219216 неправдивих відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 митна декларація подавалася 14.04.2020 року та 16.04.2020 року з номерами, відповідно, UА100290/2020/311343 та UА100290/2020/311585, що стверджується позивачем та не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

До того ж, у протоколі про адміністративне правопорушення, у порушення вимог ст.485 МКУ, у довільній формі визначено спосіб порушення ОСОБА_1 митних правил шляхом внесення неправдивих відомостей про код товару за УКТ ЗЕД, що не передбачено диспозицією статті 485 МКУ.

На підставі розгляду вказаного протоколу про порушення митних правил, у якому зазначені обставини не відповідають фактичним обставинам справи, заступником начальника Київської митниці Держмитслужби Калиновичем О.О. винесено постанову від 17.09.2020 року в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 (а.с.34-38).

Постановою в.о. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Калиновича О.О. від 17.09.2020 року в справі про порушення митних правил №1148/10000/20, розпочатої 06.07.2020 року за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 193992,24 грн., що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією статті 485 Митного кодексу України та складає 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а.с.34-38).

Постанова мотивована тим, що в митній декларації від 14.04.2020 року №UA100290/2020/311343 позивачем товар №1 задекларовано як «Система моніторингу температури тіла Tecsar IPCT-Pandemic 7 шт. Торговельна марка: Tecsar Країна виробництва: СN Виробник: Sunell» за кодом , згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 5%, ПДВ 20%) із заявленням митної вартості цього товару у розмірі 1077734,62 грн., та нараховано митні платежі у розмірі 280211 грн., тоді як 15.04.2020 року в рамках виконання митних процедур, здійснено запит та 15.04.2020 року встановлено код для вказаного товару згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита 10 % , ПДВ 20 %), у зв`язку із чим різниця між митними платежами, заявленими в митній декларації від 14.04.2020 року №UA 100290/2020/311343, та платежами, які повинні сплачуватись із врахуванням винесеного Рішення про визначення коду товару №КТ- UA -2020 від 15.04.2020 року, становить 64664,08 грн.

У оскаржуваній постанові дії ОСОБА_1 , які, як зазначено, полягають у заявленні в митній декларації від 12.06.2020 року №UA100050/2020/219216 неправдивих відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД, та спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України, у зв`язку із чим позивача притягнуто до відповідальності за порушення митних правил та накладено стягнення у розмірі 193992,24 грн.

Таким чином судом встановлено, що у оскаржуваній постанові, як і в протоколі, вказані відомості про заявлення позивачем в митній декларації від 12.06.2020 року №UА100050/2020/219216 неправдивих відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 митна декларація подавалася 14.04.2020 року та 16.04.2020 року за номерами, відповідно, UА100290/2020/311343 та UА100290/2020/311585, що стверджується позивачем та не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Отже, на переконання суду, обставини порушення митних правил, що викладені у оскаржуваній постанові, суперечать дійсним обставинам справи.

Також, суд погоджується із аргументами позивача та його представника про те, що у постанові про адміністративне правопорушення, як і у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено об`єктивної та суб`єктивної сторін правопорушення, встановленого ст.485 МК України.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до диспозиції статті 485 Митного кодексу України порушення митних правил має місце, зокрема, у разі заявлення декларантом у митній декларації: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Із оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил вбачається, що у своїх поясненнях позивач вказав, що при визначенні коду товару керувався технічними даними товару, які підтверджували характеристики та сферу застосування товару, які містилися у супровідних документах, погоджується із класифікацією товару, встановленою митним органом, та визнає допущену помилку у класифікації товару.

Враховуючи ту обставину, що з метою перевірки правильності заявлених позивачем відомостей у митній декларації документи були передані до відділу класифікації товарів відповідача, тобто до осіб зі спеціальними знаннями, суд вважає, що у даній ситуації мав місце складний випадок класифікації товарів у розумінні статті 69 Митного кодексу України.

На користь такого висновку свідчить те, що у акті про проведення огляду товарів уповноваженою особою митниці зауважень щодо правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД не виникало (а.с.47).

Разом із тим, ні в протоколі про порушення митних правил від 06.07.2020 року, ні в постанові у справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року не зазначено про встановлення недостовірності відомостей, заявлених декларантом у митній декларації, їх невідповідності товаросупровідним документам або приховування важливих для правильної класифікації товарів даних.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність у діях позивача як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд виходить з правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 22.05.2020 року у справі №751/1477/17.

Отже, суд приходить до переконання що у діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Статтею 248 КУпАП встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи…

Разом з тим, при винесенні відповідачем оскаржуваної постанови, не дотримано вимог ст.280 КУпАП та не з`ясовано проаналізовані вище судом обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем у зв`язку із винесенням протиправної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.485 МКУ, оскільки вказана обставина підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, ст.72 КАСУ встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 73-76 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено докази, наявні у матеріалах адміністративної справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суду у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений позивачем та відповідачем, а також представлені позивачем докази, оскільки відповідачем до відзиву докази не додавалися, констатує той факт, що позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови і закриття провадження у справі.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають публічно-правові відносини з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що регулюються КАС України, МК України, КпАП України.

Відповідно до ст.ст.2, 5, 6, 8, 19, 20, 72-77, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч.1 ст.458 МК України).

Статтею 485 МК України встановлено відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, зокрема, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом (ч.1 ст.459 МК України).

Частиною 1 ст.486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст.487 МК України).

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст.491 МК України).

Відповідно до положень ст.494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно зі ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою-п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою-п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.Справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями) (ст.522 МК України).

Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ст.523 МК України).

Відповідно до вимог ст.ст.524-525 МК України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч.4 ст.526 МК України).

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі. У постанові про проведення додаткової перевірки зазначаються конкретні суб`єкти, завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити господарській діяльності юридичної особи (ст.527 МК України).

Статтями 529, 530 МК України передбачено, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.Законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

VІ. Висновки суду, розподіл судових витрат

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Виходячи з аналізу доказів, митного та адміністративного законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем, оскільки судом встановлено та підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими вище, що складена посадовою особою відповідача постанова в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року, є протиправною.

Оскільки відповідачем не було надано доказів в обґрунтування заперечень проти позову, як і не було спростовано доводів позивача, то постанова в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року, винесена відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України і про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 193992,24 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню, справа про порушення митних правил підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, не встановивши події вчинення позивачем адмінаправопорушення і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню, то витрати на судовий збір у розмірі 840,80 грн., який сплачений позивачем, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8, 19, 20, 72-77, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 251, 257, 268-271, 286 КАС України, на підставі ст.ст.459, 485, 486, 487, 489, 491, 494, 495, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 529, 530 Митного кодексу України, ст.ст.6, 7, 9, 251, 252, 254, 280, 283, 287, 288, 289, 293 КпАП України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці Держмитслужби від 17 вересня 2020 року у справі про порушення митних правил №1148/10000/20 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1148/10000/20 від 17.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 193992,24 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил №1148/10000/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України закрити.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби, як розпорядника бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КАС України на рішення може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч.2 ст.295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).

Повне рішення складено і проголошено 01.12.2020 року.

Суддя: