Справа № 380/4604/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Львів справа №380/4604/20

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (далі Самбірське ВУВКГ), в якому просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задоволити позовні вимоги та накласти арешт на кошти та інші цінності Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (), що знаходяться у банках.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач має податковий борг в сумі 6427700,00 грн. Зазначає, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року у справі №813/908/16 було стягнуто з Самбірського ВУВКГ податковий борг в сумі 206596,55 грн.

Крім цього, Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі №813/4286/16 було стягнуто з Самбірського ВУВКГ податковий борг в сумі 1117081,69 грн.

Позивачем було виставлено інкасові доручення в обслуговуючий банк, проте вжиті заходи контролюючим органом не дали результатів щодо погашення заборгованості перед бюджетом у зв`язку із відсутністю коштів у відповідача.

Актами опису майна від 02.03.2015 року №4, №5 контролюючим органом було описано майно Самбірського ВУВКГ.

У зв`язку з тим, що вжиті позивачем заходи щодо погашення заборгованості перед бюджетом не мали позитивних наслідків, а у відповідача недостатньо майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, тому позивач на підставі п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України просить накласти арешт на кошти та інші цінності платника податку.

19.11.2020 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника Головного управління ДПС у Львівській області.

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин, суд в порядку ч. 6 ст. 162, ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності відповідача, який повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неприбуття.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 19 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

Розгляд справи неодноразово відкладався за численними клопотаннями відповідача, в тому числі у зв`язку із запровадженням карантину.

Ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання від 24 вересня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що Самбірське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства зареєстроване як юридична особа 08.04.1992, що підтверджується інформацією про юридичну особу (а.с.4).

За відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла перед бюджетом в сумі 6427,7 тис. грн., в тому числі по ПДВ 5700,00 тис. грн., по ПДФО -542,00 тис. грн., по військовому збору 10,8 тис. грн., по податку на прибуток 56,4 тис. грн., по рентній платі за воду 86,0 тис. грн., по рентній платі за надра 3,9 тис. грн., по платі за забруднення 28,6 тис. грн.

Рішенням в.о. начальника Самбірського ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 26 лютого 2015 року №6 прийнято рішення про опис майна у податкову заставу платника податків Самбірського ВУКГ, на підставі якого 02 березня 2015 року податковим керуючим складено акт опису майна №5 та №4 (а.с.11,12).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року у справі №813/908/16 було стягнуто з Самбірського ВУВКГ податковий борг в сумі 206596,55 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі №813/4286/16 було стягнуто з Самбірського ВУВКГ податковий борг в сумі 1117081,69 грн.

18.01.2019, 20.11.2019 позивачем були виставлені до установ банку відповідача інкасові доручення №№238, 235, 217, 255, 257, 258 (а.с.13-21), які повернуті без виконання у зв`язку з арештом коштів боржника за іншим виконавчим документом та відсутністю інших коштів для забезпечення виконання інкасових доручень.

Як слідує з матеріалів справи, станом на станом на 01 лютого 2020 року за Самбірським ВУКГ обліковується заборгованість в сумі 6427700,00 грн. що підтверджується розрахунком суми боргу та відомостями з інтегрованої картки платника (а.с.3, 76-84).

Відомостей про сплату податкового боргу, який є предметом стягнення у цій справі у матеріалах справи немає.

У зв`язку з тим, що вжиті позивачем заходи щодо погашення заборгованості перед бюджетом не мали позитивних наслідків, а у відповідача недостатньо майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, тому контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, та не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено судом, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 6427700,00 грн., в тому числі по ПДВ 5700,00 тис. грн., по ПДФО -542,00 тис. грн., по військовому збору 10,8 тис. грн., по податку на прибуток 56,4 тис. грн., по рентній платі за воду 86,0 тис. грн., по рентній платі за надра 3,9 тис. грн., по платі за забруднення 28,6 тис. грн.

Зі змісту положень ПК України вбачається, що способом забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом, є податкова застава (п.п.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

З системного аналізу наведених норм слідує, що з моменту виникнення у платника податків податкового боргу виникає податкова застава, як спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання, не сплаченого у встановлений строк. При цьому контролюючий орган з метою встановити наявне у платника податків майно, на яке поширюється право податкової застави, складає опис такого майна.

Контролюючим органом на виконання заходів стягнення податкового боргу вчинені всі дії на встановлення наявності у відповідача майна.

Так, позивачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 26 лютого 2015 року №6, на підставі якого 02 березня 2015 року складено акти опису майна №5 та №4 (а.с.11,12).

Відповідно до акта № 5 від 02.03.2015 року проведено опис майна усього на 46475,25 грн. Відповідно до акта № 4 від 02.03.2015 року проведено опис майна усього на суму 92865,54 грн., отже у відповідача недостатньо майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

На підтвердження відсутності у відповідача майна та недостатності його вартості для погашення суми податкового боргу позивач надав до матеріалів справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у відповідача про відсутність відомостей про зареєстроване інше нерухоме майно, окрім описаного актами опису майна №5 та №4 від 02 березня 2015 року.

Отже, наявні у справі письмові докази свідчать про те, що у відповідача недостатньо майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Вирішуючи питання наявності в даному випадку законодавчих підстав для накладення арешту на кошти на інші цінності відповідача, суд враховує наступне.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.

Отже, ПК України визначені вичерпні правові підстави для звернення податкового органу до суду з заявою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Враховуючи наведене, за умови відсутності/недостатності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, згідно з положенням підпункту 20.1.33, пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючому органу надається право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків.

Аналогічна позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 24.04.2020 у справі №802/2067/15-а, від 30.04.2020 у справі №813/3003/14, від 14.05.2020 у справі №820/5660/16.

Таким чином підставою для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, є сукупність таких обставин, як наявність у платника податкового боргу та відсутність (недостатність) у платника майна, достатнього для погашення такого боргу.

Необхідно зазначити, що норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №826/8691/16 та від 24.04.2020 у справі №802/2067/15-а.

Таким чином, оскільки у відповідача наявний податковий борг та недостатньо майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, з огляду на що позовні вимоги контролюючого органу слід задовольнити повністю.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги належить задоволити повністю, а саме накласти арешт на кошти та інші цінності Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (), що знаходяться у банках.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (вул. Шевченка, 59-А, м. Самбір, Львівська область, 81400, ) про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках задоволити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Самбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (вул. Шевченка, 59-А, м. Самбір, Львівська область, 81400, ), що знаходяться на відкритих рахунках у банках в межах суми податкового боргу 6427700,00 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя Клименко О.М.