Справа № 280/6241/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/6241/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року (суддя 1-ї інстанції Стрельнікова Н.В.) у справі №280/6241/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 73302-5705-0821 від 07.11.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач разом з ОСОБА_2 є орендарем земельної ділянки несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,2398 га. на підставі договору оренди землі від 24.11.2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадкоємцем за законом стала його дружина ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2012 року. Вказана земельна ділянка надавалась в оренду будучи вже забудованою, на ній розташований зерновий склад, який відповідно до договору купівлі-продажу та свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2012 року належить по 1/2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений договором обов`язок з орендної плати за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно. Податковий орган незаконно починаючи з 2012 року нараховує орендну плату за землю тільки позивачу, оскільки обов`язок зі сплати орендної плати за землю, відповідно до умов договору оренд землі покладається на обох орендарів, а саме на позивача та ОСОБА_3 (спадкоємця попереднього орендаря). Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення та нарахування орендної плати за земельну ділянку за 2019 рік у повному обсязі тільки одному з орендарів позивачу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскільки жоден із учасників правовідносин не вчиняв будь-яких дій по внесенню змін до договору оренди, належним платником орендної плати є саме орендар земельної ділянки - ОСОБА_1 . У спадкоємців попереднього орендаря вказане право виникає лише з моменту його державної реєстрації. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих податковим органам прав.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.11.2009 року між Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) і ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди землі за умовами якого, Орендодавець на підставі рішення Якимівської селищної ради № 13 від 24.10.2008 року надає, а Орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка забудована, загальною площею 0,2398 га. (а.с.13-15).

Відповідно до п. 8 зазначеного Договору, орендна плата вноситься Орендарями у грошовій формі щорічно. Пунктом 11 Договору також зазначено, що орендна плата сплачується Орендарями відповідно до статей 14,17 Закону України «Про плату за землю».

У грудні 2011 року помер один з орендарів земельної ділянки - ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом стала його дружина ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2012 року.

Вказана земельна ділянка надавалась в оренду будучи вже забудованою, на ній розташований зерновий склад, за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний склад, відповідно до договору купівлі-продажу та свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2012 року належить по 1/2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35317881 від 29.08.2012 року (а.с.38).

24.04.2019 року між Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області (Орендодавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 24.11.2009 року, якою в преамбулу Договору оренди землі внесено зміни, а саме слова: «Орендарі - громадянин ОСОБА_2 , змінено на «Орендарі - громадянка ОСОБА_3 » (а.с.16).

25.09.2019 року між Якиміською селищною радою Якимівського району Запорізької області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до договору оренди землі від 25 вересня 2019 року, за умовами якого змінено цільове призначення орендованої земельної ділянки: код КВЦПЗ; 0.1.13 - землі іншого сільськогосподарського призначення (а.с.17).

Також, у додатковому договорі затверджена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що становить 531410,46 грн. та затверджено розмір орендної плати, що згідно з рішенням Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 25.09.2019 року №555 вноситься Орендарями у грошовій формі у розмірі 21 256,42 грн., щорічно, згідно з розрахунком орендної плати Орендодавця, що складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

07.11.2019 року ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення рішення №73302-5705-0821, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 12338,91 грн. (а.с.9).

Оскаржуваним рішенням нараховане ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за землю за період з 01.01.2019 року по 23.04.2019 року від суми річної орендної плати, тобто до укладення Додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 24.11.2009 року, якою змінено одного з орендарів ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що нарахування позивачу оскаржуваним рішенням податкового зобов`язання у розмірі 12338,91 грн. з орендної плати за землю за період з 01.01.2019 року по 23.04.2019 року за користування усієї земельної ділянки не відповідає вимогам п.286.6 ст. 286 ПК України, оскільки позивач є власником 1/2 частини приміщення, розташованого на орендованій земельній ділянці, та, відповідно, умовами Договору оренди землі від 24.11.2009 року визначено обов`язок зі сплати орендної плати за землю покладено на обох орендарів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У підпункті 14.1.72 п. 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73. пункту14.1 статті 14 ПК України).

Стаття 270 ПК України закріплює, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У частинах 1-2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з підпунктом 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.6 статті 286 ПК України на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 286.6 статті 286 ПК України визначено, що нарахування податку на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, відбувається з урахуванням площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Враховуючи викладене, особа має сплачувати земельний податок, який вираховується контролюючим органом з урахуванням площі земельної ділянки під належними їй будівлями та спорудами з урахуванням прибудинкової території, належної кожної з таких осіб та встановленої для даної ділянки нормативно-грошової оцінки.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач є власником 1/2 частки зернового складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35317881 від 29.08.2012 (а.с.38).

Умовами договору оренди землі від 24.11.2009 року визначено два орендаря земельної ділянки загальною площею 0,2398 га., на якій розташований зерновий склад, за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з цим, обов`язок зі сплати орендної плати за землю за Договором оренди землі від 24.11.2009 року покладається на обох орендарів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер один з орендарів земельної ділянки ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом стала його дружина ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2012 року.

Зміни до договору оренди були внесені лише у квітні 2019р, а саме 24.04.2019 року між Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області (Орендодавець) та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 24.11.2009 року, якою в преамбулу Договору оренди землі внесено зміни, а саме слова: «Орендарі - громадянин ОСОБА_2 , змінено на «Орендарі - громадянка ОСОБА_3 », проте такі обставини не можуть свідчити про наявність підстав сплати позивачем всієї суми орендної плати.

Навіть при відсутності змін до договору оренди з цих підстав, позивач не є платником орендної плати за всю земельну ділянку, оскільки не є власником всієї будівлі, а також таке не визначено, нормами чинного законодавства та умовами договору.

З огляду на викладене, позивач як власник частини нежилого приміщення повинен сплачувати орендну плату пропорційно належній їй частці у вказаному приміщені, що розташоване на орендованій земельній ділянці на підставі договору оренди землі від 24.11.2009 року, тобто половину від загальної суми орендної плати, нарахованої за всю земельну ділянку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року у справі №280/6241/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак