Справа № 280/1652/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/1652/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська водна компанія"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2020 р. у справі № 280/1652/20 (суддя Кисіль Р.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складений 20.07.2020 р.)

за позовом ОСОБА_1

до Семенівської сільської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська водна компанія",

про визнання нечинним та скасування рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до суд з позовом до Семенівської сільської ради, в якому просив: визнати нечинним та скасувати рішення відповідача №01-66/19 «Про коригування встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання на території Семенівської сільської ради».

Ухвалою від 08.04.2020 судом залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська водна компанія» (далі - третя особа або ТОВ «Українська водна компанія».

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково. Визнано протиправними та нечинним рішення Семенівської сільської ради від 31.10.2019 №01-66/19 «Про коригування встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання на території Семенівської сільської ради».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що рішення Семенівської сільської ради №01-66/19 прийняте всупереч способу (процедури), передбаченого нормами п. 10 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рішення прийнято всупереч п. 2 Розділу V Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.09.2018 №239, незважаючи на відсутність обґрунтованих розрахунків тарифів на комунальні послуги. Крім того, відповідно Розділу II Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 №130, виконавець комунальних послуг з централізованого водовідведення жодного інформування споживачів не здійснював.

Оскільки, КАС України не передбачено можливість одночасного скасування нормативно-правового акту органу місцевого самоврядування та визнання його нечинним, суд частково задовольнив позов та визнав протиправним та нечинним рішення Семенівської сільської ради від 31.10.2019 №01-66/19 «Про коригування встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання на території Семенівської сільської ради».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа в справі оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення ч.3 ст. 242 КАС України - не повно і не всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, що відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що 12.08.2011 між Семенівською сільською радою (надалі - сільрада, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська водна компанія» (надалі - ТОВ «УВК», водна компанія, Третя особа) укладено концесійний договір №1 на об`єкт централізованого водопостачання. Об`єктом концесії за даним договором є об`єкт централізованого водопостачання у селі Семенівка, Мелітопольського району Запорізької області.

Відповідно до умов даного договору третя особа зобов`язана надавати послуги з централізованого водопостачання усім категоріям споживачів, у гарантованих обсягах, які визначаються відповідно до затверджених нормативів споживання в межах даного населеного пункту, а відповідач відповідно п.3.2.6. договору у відповідності до чинного законодавства зобов`язаний своєчасно затверджувати (погоджувати) економічно обґрунтовані тарифи на послуги з централізованого водопостачання усіх категорій споживачів, протягом 45 днів з моменту звернення.

Разом з тим, протягом тривалого проміжку часу відповідачем не затверджуються економічно обґрунтовані тарифи на послуги третьої особи, внаслідок чого остання зазнає збитків.

Згідно з ч. 4 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Зазначає, що відповідач вводить суд в оману, зазначаючи що ТОВ "Українська водна компанія" надавала відповідачу заяви про корегування тарифів без належного економічного обґрунтування, що суперечить дійсності.

Зазначає, що судом першої інстанції, в порушення п.4. ч. 3. ст. 246 КАС України при ухвалені рішення не визначені мотивовані оцінки КОЖНОГО аргументу, наведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська водна компанія» у відзиві (поясненнях) на позовну заяву, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Зазначені порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Позивач та третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких проти її задоволення заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Відповідач, зокрема, зазначив, що позивачем оспорюється процедура прийняття рішення Семенівської сільської ради від 31.10.2019.

Щодо відсутності економічного обґрунтування відповідач зазначає, що попри всі пропозиції сільської ради звернутися до спеціальної ліцензованої незалежної організації з метою розробки чітко встановленого законодавством пакету документів для встановлення економічно обґрунтованої вартості тарифу, ТОВ «Українська водна компанія» жодного разу не надало сільській раді підтвердження вартості тарифу.

Від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи у відсутності їх представників.

27.11.2020 року до суду надійшло клопотання третьої особи, в якому вона просить проводити розгляд справи з викликом сторін з посиланням на ч. 5 ст. 262 КАС України.

З приводу поданого скаржником клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Предметом спору у даній справі є визнання нечинним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

При цьому, норми КАС України не містять імперативних приписів для апеляційного розгляду даної категорії справи у судовому засіданні. Клопотання про розгляд справи надійшло лише від скаржника.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів за наявними у справі матеріалами, а тому у задоволенні клопотання третьої особи слід відмовити.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області пунктом 1 рішення від 31.10.2019 за №01-66/19 «Про корегування встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання на території Семенівської сільської ради» вирішила: затвердити відкориговані тарифи на послуги з централізованого водопостачання: для населення - 31,77 грн. за 1 м.куб.; для бюджетних установ - 23,74 грн. за 1 м.куб.; для інших категорій споживачів - 30,96 грн. за 1 м.куб. (а.с. 7).

Не погодившись з зазначеним рішенням позивач, як член територіальної громади Семенівської сільської ради звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що доводи апеляційної скарги їх не спростовують, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, визнав рішення протиправним та нечинним перш за все, виходячи з порушення процедури його прийняття.

Дійсно, відповідно до ч.10 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Як зазначив позивач та проти чого не заперечували представники відповідача, на 31.11.2019 було призначено нараду з питань водопостачання за участю представника ТОВ «Українська водна компанія», підчас якої вирішено негайно провести сесію та у результаті прийнято рішення Семенівської сільської ради №01-66/19 «Про корегування встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання на території Семенівської сільської ради».

Вищезазначене підтверджується протоколом засідання сесії Семенівської сільської ради сьомого скликання шістдесят шостої сесії від 31.10.2019, в якому зазначено, що до порядку денного шістдесят шостої сесії сьомого скликання запропоновано включити питання про коригування встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання на території Семенівської СР (а.с. 44).

Таким чином, рішення Семенівської сільської ради №01-66/19 прийняте всупереч способу (процедури) передбаченого нормами п. 10 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з абз.1 ч.3 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, зі змінами та доповненнями, проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Всупереч вказаної вимоги спірне рішення не було оприлюднено в зазначені строки. Проти вказаної обставини представники відповідача не заперечували.

Також слід зазначити, що спірне Рішення прийняте з порушенням ст.ст. 22, 23 Регламенту роботи Семенівської сільської ради, оскільки не було розроблено проект, не узгоджено його з відповідними службами, за три дні до сесії депутати з ним не ознайомлювалися, пояснювальної записки не складено, письмових рекомендацій постійної комісії подано не було.

Жодних доводів на спростування цих обставин скаржником не надано попри те, що це є самостійними підставами для скасування нормативного акта регуляторного характеру.

Суд також виходив з того, що відповідачем прийнято рішення всупереч вимогам Розділу V Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.09.2018 №239.

Колегія суддів зазначає, що згідно пп. 1-3 Розділу V вказаного Порядку зміна тарифів на теплову енергії, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги здійснюється шляхом перегляду тарифу і його структури або шляхом коригування тарифів.

Коригування тарифів здійснюється протягом строку їх дії винятково у випадках зміни вартості окремих складових чинних тарифів із причин, не залежних від суб`єкта господарювання (збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків, зборів, обов`язкових платежів, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні ресурси та інші матеріальні ресурси, а також інших складових, щодо зміни вартості яких прийнято рішення уповноваженим державним органом). В усіх інших випадках здійснюється повний перегляд тарифу (тарифів) і його (їх) структури.

У разі коригування тарифів кількісні показники, враховані у структурі чинних тарифів, не переглядаються.

Зміна тарифів ініціюється суб`єктом господарювання шляхом подання до органу місцевого самоврядування відповідної заяви про встановлення тарифів та доданих до неї документів, а саме:

всього комплекту документів, зазначених у розділі ІІ цього Порядку - у разі повного перегляду тарифів;

документів, які підтверджують зміну вартості окремих складових тарифів - у разі коригування тарифів.

Підставою для звернення суб`єкта господарювання щодо зміни тарифів можуть бути обставини, що впливають або можуть вплинути на результати його діяльності, а саме:

1) зміна обсягів виробництва і споживання теплової енергії, надання комунальних послуг, урахованих під час встановлення чинних тарифів;

2) зростання/зниження вартості складових тарифів та зміна структури цих тарифів;

3) зміна в установленому порядку інвестиційної програми суб`єкта господарювання, якщо це призводить до зміни рівня тарифів;

4) зміна протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов`язаних із виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, наданням комунальних послуг, із причин, які не залежать від суб`єкта господарювання (збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків, зборів, обов`язкових платежів, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні ресурси та інші матеріальні ресурси, а також інших складових, щодо зміни вартості яких прийнято рішення уповноваженим державним органом).

Як вбачається з листа третьої особи № 62 від 23.10.2019 року (а.с. 101), остання звернулась до відповідача із заявою про коригування (підвищення) діючого тарифу на централізоване водопостачання, затвердженого 29.08.2019 року на підставі фактичних витрат за 9 місяців 2019 року, які надані Семенівській сільській раді разом з листом № 60 від 21.10.2019 року. До листа додано постатейний аналіз витрат повної собівартості з нарахуванням на 1 аркуші.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що доданий до листа №62 від 23.10.2019 ТОВ «Українська водна компанія» «постатейний аналіз витрат на одному аркуші» є неналежним документом для коригування тарифів на послуги з центрального водопостачання, оскільки він не відображає дійсні підстави коригування тарифу, що передбачені вищенаведеним Порядком.

Доводи стосовно того, що скаржник неодноразово звертався до відповідача з метою затвердження та коригування тарифів протягом 2011-2019 років, що відповідач має відшкодувати третій особі збитки, заподіяні затвердженням тарифів нижче економічно обґрунтованих, щодо яких розглядається справа у господарському суді, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки виходять за межі спору.

Доводи скаржника щодо ненадання оцінки його кожному аргументу під час розгляду справу у суді першої інстанції є непереконливими, оскільки в рішенні суду відображені всі ключові моменти, на які акцентує увагу скаржник в апеляційній скарзі, втім скаржник не погоджується з правовими висновками суду щодо них.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно і повно встановлені фактичні обставини спору, їм надана належна правова оцінка, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для його зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 311, 316, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська водна компанія" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2020 р. у справі № 280/1652/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов