Справа № 932/13740/19
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ім`ям України Провадження № 2а/200/422/20
22 квітня 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Леоновця Василя Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому прохає визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Леоновця В.В. серії ЕАВ № 1498377 від 07 вересня 2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України (а.с. 1-3).
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним. 07 вересня 2019 року, близько 22 години, він прямував по вул. Воскресенській у м. Дніпрі на автомобілі марки «Renault», моделі «Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Його обігнав поліцейський автомобіль та він почув вимогу зупинитись. Поліцейський повідомив йому, що він порушив п. 19.1 ПДР України, оскільки рухався у темну пору року без увімкненого ближнього світла фар. Це не відповідало дійсності, тому він запропонував поліцейському надати докази правопорушення. Поліцейський продемонстрував йому відеозапис із власного смартфону, на якому зафіксовано низку автомобілів, на великій відстані від оператора зйомки, через що розгледіти на відеозаписі дотримання водіями п. 19.1 ПДР України було неможливо, та більш того, не можливо було розгледіти і марки автомобілів. Він продемонстрував поліцейському справність світлового обладнання, однак той не забажав слухати його доводи та швиденько склав постанову серії ЕАВ № 1498377 від 07 вересня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Постанова на місці зупинки транспортного засобу йому вручена не була, оскільки поліцейський заборонив йому вносити до неї свої зауваження, через що він отримав її копію нарочно 09 вересня 2019 року в Управлінні патрульної поліції у Дніпропетровській області. Постанова відповідача не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, оскільки не містить найменування технічного пристрою, на який здійснено відеозапис правопорушення, а також тому, що не містить порядку її оскарження.Через те, що він порушень ПДР України не вчиняв, звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 6-7) та залучено до участі у справі, як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області. Копія ухвали отримана відповідачем та третьою особою 09 грудня 2019 року (а.с. 9). Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року встановлено п`ятиденний строк на подання заяв по суті справи, а також на подання витребуваних судом доказів, а саме: копій усіх матеріалів, що містяться у справі про адміністративне правопорушення.
17 грудня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, як третьої особи (а.с. 10-14). Оцінка викладеним у письмових поясненнях доводам судом не надається, оскільки пояснення подані третьою особою за межами встановленого судом строку та без доказів надіслання копії пояснень третьої особи іншим учасникам справи.
18 грудня 2019 року до суду надійшло повідомлення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про те, що надати витребувані судом докази не вбачається можливим, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення у повному обсязі передані до відділу державної виконавчої служби за місцем мешкання позивача, для примусового стягнення із нього штрафу (а.с 15). Будь-які докази передання до відділу державної виконавчої служби матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача суду не надано.
18 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про залишення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними, без розгляду, внаслідок несплати ним судового збору (а.с. 16-17).
02 січня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача інспектора Леоновця В.В. на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому він позовних вимог не визнає та прохає залишити їх без задоволення (а.с. 19). Оцінка викладеним у відзиві доводам судом не надається, оскільки відзив відповідачем поданий за межами встановленого судом строку та без доказів надіслання його копії іншим учасникам справи.
Ухвалою суду від 16 березня 2020 року справу прийнято до провадження цим складом суду.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 07 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 , на підставі постанови інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Леоновця В.В. серії ЕАВ № 1498377, був підданий адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, шо виразилось у керуванні ним 07 вересня 2019 року, о 22 годині 09 хвилині, транспортним засобом марки Renault», моделі «Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Воскресенській, 35 у м. Дніпрі, без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби. Постанова відповідача не містить посилання норму ПДР України, що порушив, як водій, позивач; не містить порядку її оскарження, а також посилань на докази чи на свідків, якими підтверджується факт правопорушення, зокрема, на ті технічні пристрої, які використовувались для фіксації правопорушення поліцейськими.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, КпАП України, Законом України «Про Національну поліцію».
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до вимог ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно із п. 19.1 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях, на механічному транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої, як фари ближнього (дальнього) світла.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, становить адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 122 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із п. 2 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КпАП України.
Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 також роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що складена відповідачем інспектором роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Леоновцем В.В. постанова серії ЕАВ № 1498377, не містить порядку її оскарження до суду, що є порушенням вимог ст. 283 КпАП України, а також не містить посилання на той технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Об`єктивні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України,у матеріалах справи відсутні, оскільки відповідачем, не дивлячись на вимоги суду, не надані. Суд критично оцінює повідомлення третьої особи про неможливість надання таких доказів, оскільки документально факт скерування усієї справи про адміністративне правопорушення до відділу державної виконавчої служби не підтверджується, а також тому, що ні відповідач, ні третя особа, не визначили найменування того відділу ДВС України, куди було скеровано для виконання відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення. Одного лише опису у оскарженій постанові адміністративного правопорушення у вигляді керування транспортним засобом у темну пору доби без увімкненого світла фар, не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із вимогами ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Внаслідок того, що відповідачем не доведено події правопорушення та складу адміністративного правопорушення у діях позивача, а винесена ним постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, позовні вимоги в частині скасування постанови підлягають задоволенню. В частині визнання протиправними дій відповідача позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки факту перевищення відповідачем службових повноважень судом не встановлено, а обраний позивачем спосіб захисту права не кореспондується ані із вимогами ст. 286 КАС України, ані з вимогами ст. 293 КпАП України. Отже позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, оскільки позивач судових витрат не поніс, останні стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Леоновця Василя Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1498377 від 07 вересня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України закрити.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Згідно із вимогами п. 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко