Справа № 640/18958/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 640/18958/19

адміністративне провадження № К/9901/25140/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 640/18958/19

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Групп» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: В. О. Аліменко, Л. В. Бєлова, А. Ю. Кучма) від 07 вересня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бомонд Групп» (далі- ТОВ «Бомонд Групп») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В3» № від 16 вересня 2019 року, відповідно до якого відповідачем виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за травень 2019 та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 3251244.00 грн.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року позов задоволено повністю, яке ухвалено у відкритому судовому засіданні за участю представника відповідача. Повний текст судового рішення скаржник отримав 30 січня 2020 року про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення.

3. 13 лютого 2020 року відповідач зазначене рішення суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року апеляційна скарга залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме не надано документ про сплату судового збору. Надано відповідачу строк десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

5. Відповідно до даних на штампі про вручення поштового відправлення, ухвалу судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржник отримав 27 лютого 2020 року.

6. На виконання вимог вищевказаної ухвали відповідач надіслав клопотання про продовження строку для виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху.

7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги залишено без задоволення, внаслідок чого, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/18958/19 повернуто скаржнику.

8. Супровідний лист суду апеляційної інстанції щодо направлення на адресу учасників справи копій указаної ухвали датовано 19 березня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів вручення вказаного рішення відповідачу.

9. 27 березня 2020 року (відповідно до штемпелю на поштовому конверті) Головне управління ДФС у м. Києві повторно подано апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/18958/19, проте ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.

10. Супровідний лист суду апеляційної інстанції щодо направлення на адресу учасників справи копій указаного рішення датовано 15 квітня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів вручення вказаного рішення відповідачу.

11. 22 квітня 2020 року скаржник втрете звернувся із апеляційною скаргою, додавши до неї платіжне доручення від 01 квітня 2020 року №992 про сплату судового збору та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення.

12. В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відповідач зазначив, що причиною пропуску процесуального строку була неможливість своєчасної сплати судового збору. Також, відповідач наголошує, що ним вчинялись активні дії спрямовані на забезпечення сплати судового збору.

13. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у задоволенні клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із визнанням неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, викладених у клопотанні про поновлення такого строку та запропоновано відповідачу в десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали надати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

14. У встановлений судом строк відповідачем було подано заяву на усунення недоліків, у якому скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження. Клопотання обґрунтовано тим, що строк на апеляційне оскарження було пропущено через особливості фінансування відповідача як суб`єкта владних повноважень та гарантованим Конституцією України правом на оскарження судового рішення. Також звертає увагу на те, що з первинною апеляційною скаргою звернувся у строк, встановлений статтею 295 КАС України, при цьому, відповідачем невідкладно, постійно вживались заходи, спрямовані на усунення недоліків щодо сплати судового збору, проте ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року безпідставно повернуто апеляційну скаргу, та проігноровано положення пункту 9, пп. 2 статті 165-2 Закону України № 540-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби COVID-19».

15. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою податкового органу, з підстав наведення скаржником неповажних причин для поновлення строку.

16. 02 жовтня 2020 року не погоджуюсь з вказаною ухвалою Головне управління ДФС у м. Києві подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року та справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

17. 02 листопада 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

18. Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву.

19. Ухвалою Верховного Суду справу закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

20. При прийнятті оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції виходив з того, що та обставина, що скаржник звернувся з первинною апеляційною скаргою у строк, встановлений статтею 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. Також, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГ

21. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

22. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема скаржник зазначає, що звертався з апеляційною скаргою вперше і її було подано з дотриманням строків на апеляційне оскарження, проте була відсутня можливість сплатити судовий збір з причин незалежних від його волевиявлення. Окрім того, відповідач просить звернути увагу на незначний проміжок часу при зверненні з апеляційною скаргою вдруге та втрете, а також на сплату судового збору.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

24. Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

25. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

26. За змістом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

27. Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

28. Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

29. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

30. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).

31. При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

32. Частиною третьою статті 298 КАС України було визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

33. Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі ( відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України).

34. Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

35. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

36. Стаття 44 КАС України передбачала обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

37. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

38. Також, слід зазначити те, що при обмеженні, зокрема, апеляційного оскарження судового рішення порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

39. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

40. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

41. Невиконання судом апеляційної інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Європейською Конвенцією про захист прав людини і основних свобод.

42. Як вбачається з матеріалів справи, вперше відповідач оскаржив в апеляційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року, повний текст якого отримано скаржником 30 січня 2020 року в межах строку визначеного процесуальним законом, проте була відсутня можливість сплатити судовий збір з причин незалежних від його волевиявлення, у зв`язку з чим, остання, після залишення апеляційної скарги без руху та не усунення її недоліків, повернута на адресу відповідача. При цьому, ухвала про повернення апеляційної скарги направлена на адресу скаржник 19 березня 2020 року, доказів отримання відповідачем цієї ухвали матеріали справи не місять.

43. Вдруге апеляційну скаргу відповідачем було подано 27 березня 2020 року, тобто через неділю з дати направлення копії ухвали про повернення апеляційної скарги, поданої раніше. Проте, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України. Знову ж таки, ухвала про повернення апеляційної скарги направлена на адресу скаржника 15 квітня 2020 року, однак доказів отримання відповідачем цієї ухвали матеріали справи не місять.

44. Втрете апеляційну скаргу відповідачем було подано 22 квітня 2020 року, тобто через неділю з дати направлення копії ухвали про повернення апеляційної скарги, поданої раніше. Заявником апеляційної скарги одночасно було надано квитанцію про сплату судового збору та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що скаржник звертався з апеляційною скаргою вперше із дотриманням строків на апеляційне оскарження.

45. Зазначене дає підстави вважати, що вдруге та втрете апеляційна скарга подана відповідачем у максимально короткий строк з моменту повернення попередньо поданої апеляційної скарги з незалежних від його волі причин та є свідченням того, що відповідач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.

46. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що і при первинному зверненні з апеляційною скаргою і вдруге, втрете в діях відповідача вбачається сумлінне добросовісне ставлення до наявних у нього до прав і обов`язків, встановлених законом або судом та вчинено усі можливі та залежні від нього дії для вчасного подання апеляційної скарги.

47. З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції не надав відповідної та належної оцінки доводам Головного управління ДПС у м. Києві щодо наявності (чи відсутності) підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

48. Одночасно, Верховний Суд зазначає, що оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог КАС України (форма та зміст), дотримання строків апеляційного оскарження при первинному зверненні до суду та бажання заявника, що підтверджується сукупністю послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, реалізувати своє права на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі після постановлення Шостим апеляційним адміністративним судом ухвал від 18 березня 2020 року та 14 квітня 2020 року у найкоротші строки, є підставою для поновлення пропущеного строку та відкриття апеляційного провадження.

49. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 640/18958/19 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов