Справа № 9901/223/19
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 9901/223/19

Провадження № 11-274заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Русакова І. Г.,

розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (судді Білоус О. В., Блажівська Н. Є., Желтобрюх І. Л., Смокович М. І., Усенко Є. А.) у справі № 9901/223/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРП, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», а також зобов`язати ВРП звільнити його з посади судді у відставку на підставі пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

2. Позов мотивовано тим, що 22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав до ВРП заяву про звільнення його з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, проте станом на 06 лютого 2019 року вказана заява не була розглянута відповідачем. Натомість 21 листопада 2018 року Третя Дисциплінарна палата ВРП прийняла рішення № 3548/3дп/15-18 «Про притягнення судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади. 28 лютого 2019 року ВРП рішенням № 627/0/15-19 залишила без змін указане рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП. 09 квітня 2019 року ВРП прийняла рішення № 1083/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України». Однак станом на 09 квітня 2019 року він знаходився у черговій відпустці.

3. На думку позивача, приймаючи 09 квітня 2019 року рішення № 1083/0/15-19, ВРП порушила положення: пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, частини третьої статті 116 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), пункту 15.9 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент), частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ).

4. ОСОБА_1 також зауважив про порушення оскаржуваним рішенням принципу верховенства права.

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

5. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 30 липня 2020 року відмовив у задоволенні позову.

6. Судове рішення мотивовано тим, що у випадку розгляду дисциплінарної скарги на дії судді та одночасного подання таким суддею заяви про звільнення його у відставку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду поданих на дії цього судді дисциплінарних скарг.

7. Крім того, за висновком суду першої інстанції, оскаржуване рішення ВРП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

8. Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки не відповідає вимогам положень частини третьої статті 116 Закону № 1402-VIII, пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

9. Скаржник зауважив, що суд відмовився досліджувати в судовому засіданні відеозапис інтерв`ю заступника голови ВРП ОСОБА_2 , у якому останній стверджував, що позиція ВРП полягає в тому, що в разі надходження до ВРП заяви судді про відставку цей орган зобов`язаний звільнити такого суддю у відставку, навіть якщо цей суддя вчинив дисциплінарний проступок. І таке рішення не є правом ВРП, а є її обов`язком, про що зазначено в Законі України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).

10. На переконання ОСОБА_1 , суд першої інстанції у своєму рішенні не спростував та не надав оцінки твердженню позивача про те, що Третя Дисциплінарна палата ВРП під час прийняття рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади за вчинення дисциплінарного проступку протиправно надала оцінку нескасованим та неоскарженим судовим рішенням, оскільки в Рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020 зазначено, що дисциплінарне провадження не повинне передбачати жодних оцінок судових рішень, які підлягають апеляційному перегляду. До того ж суд не спростував посилання позивача щодо незаконності його звільнення під час знаходження у відпустці, що є порушенням частини третьої статті 40 КЗпПУ.

11. Скаржник також зазначив, що, отримавши 25 жовтня 2018 року його заяву про звільнення з посади у відставку, відповідач згідно із частиною третьою статті 116 Закону № 1402-VIII був зобов`язаний розглянути відповідну заяву до 25 листопада 2018 року та ухвалити рішення про звільнення судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 у відставку.

12. На думку ОСОБА_1 , Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду під час розгляду цієї справи не був незалежним і безстороннім, оскільки судовий розгляд справи відбувався проти відповідача - ВРП, яка за законом має владні повноваження щодо відкриття дисциплінарних проваджень стосовно суддів Верховного Суду та застосування до них дисциплінарних стягнень аж до звільнення з посади.

13. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2020 року та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позиція інших учасників справи

14. У відзиві на апеляційну скаргу ВРП зазначила, що вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим і таким, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин справи, відтак підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

15. ВРП указала, що погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у випадку розгляду дисциплінарної скарги на дії судді та одночасного подання таким суддею заяви про звільнення його у відставку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду поданих на дії цього судді дисциплінарних скарг.

16. У зв`язку з викладеним ВРП просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - без змін.

Рух апеляційної скарги

17. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду адміністративну справу № 9901/223/19.

18. Ухвалою від 22 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін на підставі положень частини першої статті 310 та частини п`ятої статті 262 КАС України.

19. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

20. Представник відповідача просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції

21. Указом Президента України від 20 грудня 2003 року № 1472/2003 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська строком на п`ять років.

22. Постановою Верховної Ради України від 21 жовтня 2010 року № 635-VI «Про обрання суддів» позивача обрано на посаду судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська безстроково.

23. Указом Президента України від 15 червня 2012 року № 95/2012 «Про переведення суддів» ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим.

24. Указом Президента України від 06 листопада 2014 року № 53/2014 «Про переведення суддів» позивача переведено на посаду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

25. 07 травня 2018 року до ВРП надійшла скарга голови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 на дії судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 .

26. Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 жовтня 2018 року № 3112/3дп/15-18 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 .

27. 22 жовтня 2018 року позивач подав заяву про звільнення з посади судді у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

28. 25 жовтня 2018 року указана заява надійшла на адресу ВРП. Питання щодо звільнення судді ОСОБА_1 у зв`язку з поданням заяви про відставку включено до проєкту порядку денного засідання ВРП № 22 на 26 березня 2019 року.

29. ВРП ухвалою від 26 березня 2019 року № 932/0/15-19 зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку на підставі частини третьої статті 55 Закону № 1798-VІІІ.

30. Третя Дисциплінарна палата ВРП рішенням від 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18 притягнула суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади за результатами розгляду скарги голови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 , яка надійшла на адресу відповідача 07 травня 2018 року.

31. Підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали встановлені Третьою Дисциплінарною палатою ВРП обставини, які свідчать, що суддя ОСОБА_1 за відсутності належних правових підстав заявляв самовідводи у справах з індексом «1-кс», які були передані йому на розгляд за результатами автоматизованого розподілу матеріалів, тобто зловживав правом на самовідвід, систематично та безпідставно порушував правила самовідводу, фактично ухиляючись у такий спосіб від виконання службових обов`язків судді.

32. Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII(допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів). Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України та статтею 115 Закону № 1402-VIIIпідставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

33. Указане рішення позивач оскаржив до ВРП, яка за результатами розгляду скарги прийняла рішення від 28 лютого 2019 року № 627/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18 про притягнення судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

34. 28 лютого 2019 року до ВРП надійшло подання її Третьої Дисциплінарної палати про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

35. ВРП рішенням від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 звільнила ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

36. ВРП рішенням від 23 квітня 2019 року № 1256/0/15-19 залишила без розгляду заяву ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку на підставі пункту 9.1 Регламенту.

37. Вважаючи рішення ВРП від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

38. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

39. Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

40. Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, Законом № 1402-VIII та Законом № 1798-VIII.

41. Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

42. Відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

43. Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).

44. Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

45. Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

46. Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

47. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

48. Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

49. На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

50. Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

51. Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

52. Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 09 квітня 2019 року № 27 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 16 членами, які брали участь у його ухваленні.

53. Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

54. Оцінюючи рішення ВРП від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.

55. Так,підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді слугувало рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18, залишене без змін рішенням ВРП від 28 лютого 2019 року № 627/0/15-19, про притягнення судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади судді.

56. При цьому зазначене рішення ВРП не було оскаржене позивачем у порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, а отже, воно є чинним.

57. ВРП у вказаному рішенні зазначила, що підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали встановлені її Третьою Дисциплінарною палатою обставини, які свідчать, що суддя ОСОБА_1 за відсутності належних правових підстав заявляв самовідводи у справах з індексом «1-кс», які були передані йому на розгляд за результатами автоматизованого розподілу матеріалів, тобто зловживав правом на самовідвід, систематично та безпідставно порушував правила самовідводу, фактично ухиляючись у такий спосіб від виконання службових обов`язків судді.

58. ВРП погодилась з висновком її Дисциплінарної палати про те, що суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів.

59. При цьому ВРП зауважила, що скарга судді ОСОБА_1 на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18 не містить доводів щодо скасування цього рішення з мотивів його ухвалення.

60. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала про те, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).

61. Отже, рішення ВРП від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.

62. Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними посилання скаржника на те, що, отримавши 25 жовтня 2018 року його заяву про звільнення з посади судді у відставку, відповідач згідно із частиною третьою статті 116 Закону № 1402-VIII був зобов`язаний розглянути цю заяву до 25 листопада 2018 року та ухвалити рішення про звільнення його з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку, з огляду на таке.

63. Як убачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРП, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ВРП щодо нерозгляду його заяви від 22 жовтня 2018 року про звільнення його з посади судді у відставку та зобов`язання розглянути на найближчому засіданні ВРП заяву судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року про звільнення судді у відставку.

64. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 27 травня 2019 року у справі № 9901/75/19 відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

65. Велика Палата Верховного Суду постановою від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2019 року - без змін.

66. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що у випадку розгляду дисциплінарної скарги на дії судді та одночасного подання таким суддею заяви про звільнення його у відставку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду наявних дисциплінарних скарг на дії цього судді. Тим самим право судді на відставку обумовлюється бездоганною репутацією, неухильним дотриманням вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

67. За висновками Великої Палати Верховного Суду, призначення розгляду питання про звільнення судді ОСОБА_1 у відставку поза межами визначеного законом місячного строку для такого розгляду було пов`язане з конкретними обставинами, які цьому передували, що унеможливлювало його своєчасність та здійснення у визначених законом межах.

68. Велика Палата Верховного Суду також визнала правильним висновок суду першої інстанції про те, що ВРП під час розгляду заяви позивача про звільнення у відставку не допустила протиправної бездіяльності з огляду на обумовлені причини та діяла в межах визначених законом повноважень.

69. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

70. Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

71. Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт правомірності дій ВРП щодо зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року про звільнення його з посади судді у відставку до закінчення розгляду наявної дисциплінарної скарги на дії цього судді не потребують доказування.

72. Із наведених вище підстав Велика Палата Верховного Суду також відхиляє посилання скаржника на те, що суд відмовився досліджувати у судовому засіданні відеозапис інтерв`ю заступника голови ВРП ОСОБА_2 .

73. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виходячи з доводів, викладених ОСОБА_1 у позовній заяві та в апеляційній скарзі, позивачфактично просить суд втрутитися в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19 (провадження № 11-646заі19), яка набрала законної сили, а також у рішення ВРП від 28 лютого 2019 року № 627/0/15-19 про залишення без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палативід 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18, яке не було оскаржено в установленому законом порядку, переглянути їх та дійти висновків, які протилежні до тих, що зроблені у вказаних постанові та рішенні.

74. Водночас право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), повинно тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.

75. У цій справі питання про зміну висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо позивача у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19 (провадження № 11-646заі19), ОСОБА_1 ставить в іншому провадженні - за позовом про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 про його звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

76. При цьому позивач у справі № 9901/75/19 наводив ті самі аргументи, які наводить у справі № 9901/223/19 і на які отримав відповіді у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19 (провадження № 11-646заі19).

77. З огляду на це особливих чи непереборних обставин, які могли би виправдати втручання в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, немає.

78. Як зазначено вище, рішення ВРП від 28 лютого 2019 року № 627/0/15-19 про залишення без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палативід 21 листопада 2018 року № 3548/3дп/15-18 у порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, ОСОБА_1 не оскаржував, а отже, воно є чинним, а в цьому провадженні Велика Палата Верховного Суду позбавлена можливості надавати оцінку обставинам дисциплінарної справи відносно судді, мотивам рішень ВРП та її дисциплінарного органу та оцінки ними обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді.

79. Необґрунтованим є посилання скаржника й на порушення ВРП частини третьої статті 40 КЗпПУ.

80. Так, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

81. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

82. Отже, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці.

83. Разом із цим голова місцевого суду видає на підставі акта про звільнення судді з посади відповідний наказ.

84. З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2019 року ВРП надіслала до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська копію рішення ВРП від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» для вручення ОСОБА_1 та долучення до його особової справи, а також лист № 15399/0/919, у якому ВРП з посиланням на положення статті 24 Закону № 1402-VIII просила надіслати до ВРП копію відповідного наказу голови суду.

85. Аналізуючи наведене у взаємозв`язку з нормами статті 24 Закону № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська покладено на голову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська шляхом видання відповідного наказу, відтак кадрове рішення ВРП від 09 квітня 2019 року № 1083/0/15-19 не порушує вимог частини третьої статті 40 КЗпПУ.

86. Не є обґрунтованими доводи скаржника про недотримання під час розгляду цієї справи Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду принципів незалежності та безсторонності суду у зв`язку з розглядом справи проти відповідача - ВРП, яка за законом має владні повноваження щодо відкриття дисциплінарних проваджень стосовно суддів Верховного Суду та застосування до них дисциплінарних стягнень аж до звільнення з посади, оскільки згідно з частиною четвертою статті 22 КАС України справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП підсудні саме Верховному Суду як суду першої інстанції. При цьому під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв відводів суддям, які входили до складу колегії суддів у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

87. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

88. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

89. Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко

С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко

В. В. Британчук О. М. Ситнік

Ю. Л. Власов В. М. Сімоненко

М. І. Гриців О. С. Ткачук

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська