Справа № 280/7057/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2020 року Справа № 280/7057/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладену у листі № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.01.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 09.11.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема зазначив, що обов`язок щодо проставлення усієї необхідної інформації, в тому числі інформації про ліквідацію підприємства до трудової книжки та внесення достовірної дати заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування відзиву на позовну заяву від 06.11.2020 послався на те, що відповідно до запису № 4 в трудовій книжці позивача 15.11.1984 його у зв`язку з ліквідацією Запорізького підприємства «СВТсервіс» ПО «ЕВМсервіт» переведено на Запорізьке підприємство «Атом СВТсервіс». Даний запис не завірено печаткою Запорізького підприємства «СВТсервіс» ПО «ЕВМсервіт», всупереч вимогам Інструкції. Крім того, в трудовій книжці позивача відсутній запис про прийняття на роботу в Запорізьке підприємство «Атом СВТсервіс». Отже трудова книжка не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вищенаведені порушення позбавляють можливості відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.08.1983 по 14.09.1992 без уточнюючої довідки підприємства. У зв`язку з тим, що страховий стаж позивача складає 20 років 09 місяців 29 днів у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до наданої заяви з 20.02.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

У лютому 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що в наданих позивачем документах, а саме: трудовій книжці серії НОМЕР_2 , невірно зазначено дату народження, а саме відповідно до свідоцтва про народження та паспортних даних зазначено дату 24.01.1960 року, а у трудовій книжці зазначено 28.04.1960 рік, також зазначено, що період з 01.08.1983 року по 14.09.1992 рік не включено до розрахунку стажу, оскільки відсутній запис про припинення трудової діяльності на Запорізькому підприємстві СВТ «Сервіс» ПО «ЗВМсервіс» у зв`язку із ліквідацією.

07.04.2020 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту належності документу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2020 року по справі №333/1752/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, встанолено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 .

28.08.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії з 25.01.2020 року (з моменту первинного звернення з заявою) з урахуванням рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя

Листом № 8202-8003/В-02/8-0800/20 від 15.09.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача, що страховий стаж позивача складає 20 років 09 місяців 29 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 20.02.2020. Крім того, зазначено, що позивачу вже було відмовлено у призначенні пенсії листом № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 року, в якому зокрема було зазначено, що період роботи з 01.08.1983 по 14.09.1992 не включений до розрахунку страхового стажу для призначення пенсії, оскільки відсутній запис про припинення трудової діяльності на запорізькому підприємстві «СВТсервіс» ВО «ЕВМсервіс», що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 за № 1788-XIІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 мають особи після досягнення 60 років і за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

На підставі листа Державного підприємства Національна атомна Енергогенеруюча компанія ВП «Запорізька АЕС» від 19.03.2020 № 03-49/6143, судом встановлено, що на архівному збереженні ВП «Запорізька АЕС» відсутні документи підприємства «СВТсервіс» ПО «ЕВМсервіс».

Порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 01.08.1983 по 14.09.1992, посилається на те що запис про переведення позивача на Запорізьке підприємство «Атом СВТсервіс» не завірено печаткою Запорізького підприємства «СВТсервіс» ПО «ЕВМсервіт» та в трудовій книжці позивача відсутній запис про прийняття на роботу в Запорізьке підприємство «Атом СВТсервіс».

Суд, дослідивши трудову книжку позивача, зазначає, що записи щодо періоду роботи позивача з 01.08.1983 по 14.09.1992, виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, зазначені записи містять посилання на відповідні розпорядження, на підставі яких такі записи було внесено, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці позивача, які свідчать про те, що позивач працював у вказаний період на Запорізькому підприємстві «Атом СВТсервіс». Зазначені записи здійснені на підставі відповідних розпоряджень, що були прийняті на підприємстві. Суд звертає увагу на ту обставину, що у зв`язку із ліквідацією Запорізького підприємства «СВТсервіс» ПО «ЕВМсервіт» позивач дійсно був переведений на Запорізьке підприємство «Атом СВТсервіс» відповідно до розпорядження №14-12 від 22.11.1984, отже відповідальність за правильність оформлення запису про переведення позивача в його трудовій книжці покладалася на інших осіб, що виконували обов`язки керівника вказаного підприємства. Таким чином, порушення порядку заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Суд вважає за необхідне зазначити, що період роботи позивача також підтверджується довідками про заробітну плату для обчислення пенсії ВП «Запорізька АЕС» від 05.03.2020 №125 та №126.

Крім того, відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідач наділений правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.

Однак, відповідачем не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Отже, судом встановлено, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не було зараховано йому період роботи з 01.08.1983 по 14.09.1992 за відсутності підстав, визначених законами.

Зважаючи на те, що відповідач під час розгляду заяви позивача від 20.02.2020 про призначення пенсії за віком безпідставно не зарахував до загального стажу роботи позивача зазначений вище період та не здійснив належної перевірки наданих позивачем документів, суд дійшов висновку, про необхідність визнання рішення відповідача № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З матеріалів справи судом встановлено, що за призначенням пенсії із заявою позивач звернувся в межах три місячного строку (20.02.2020), що передбачений ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії, однак у зв`язку із тим, що листом 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 року відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності трудової книжки, позивач не міг увесь цей час не зі своєї вини отримувати пенсію.

Суд зазначає, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2020 року № 333/1752/20, що набрало законної сили лише 07.08.2020 року встановлено факт належності позивачу трудової книжки. Тобто, весь цей час позивач не міг отримувати пенсії з підстав, що не залежали від його волі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу з моменту виникнення права на призначення пенсії за віком, а саме з 25.01.2020 року.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладену у листі № 0800-0205-8/5545 від 25.02.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 03.12.2020.

Суддя О.В. Конишева