Справа № 420/4345/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4345/20
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької НВ.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Юридичний департамент Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни, третя особа - Юридичний департамент Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №51823616 від 30.03.2020 року про зупинення державної реєстрації обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 25.03.2020 року (справа №947/6245/20).

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов обґрунтований тим, що за клопотанням позивача ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , виконання якої покладено на слідчого. З цих підстав слідчий звернувся із заявою про державну реєстрацію обтяження до державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, однак 30.03.2020 року відповідачем винесено рішення про зупинення державної реєстрації обтяження, оскільки щодо цього об`єкту нерухомості існує рішення суду про заборону вчиняти реєстраційні дії. Позивачка вважає рішення реєстратора незаконним, оскільки ухвала Київського районного суду у цивільній справі стосується заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією речових прав, а не їх обтяжень та рішення слідчого судді є обов`язковим до виконання.

Відповідач в судове засідання з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстроване рішення суду про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для зупинення проведення реєстраційних дій.

Представник третьої особи в судове засідання з`явився. В поясненнях щодо суті спору третя особа просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстроване рішення суду про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна, що є підставою для зупинення проведення реєстраційних дій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Юридичний департамент Одеської міської ради (Думська площа, 1, м. Одеса, 65026, ) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №51823616 від 30.03.2020 року про зупинення державної реєстрації обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 25.03.2020 року (справа №947/6245/20) - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни №51823616 від 30.03.2020 року про зупинення державної реєстрації обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з Юридичного департаменту Одеської міської ради (Думська площа, 1, м. Одеса, 65026, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На вказане рішення суду державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни про визнання протиправним та скасування рішення відмовити. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції закінчив розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003986, внесеному до ЄРДР 20.11.2019 року за фактом заволодіння невстановленими особами грошовими коштами позивача при придбанні нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Представник позивача в кримінальному провадженні 30.10.2020 року звернувся в її інтересах до слідчого з клопотанням про визнання спірної квартири речовим доказом у кримінальному провадженні та накладення на неї арешту.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій з цим майном та виконання ухвали покладено на слідчого.

З метою виконання ухвали суду старший слідчий ОСОБА_3 30.03.2020 року звернулася із заявою про державну реєстрацію обтяження до державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради. Зазначена заява зареєстрована за №205610455.

Однак, 30.03.2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко К.А. винесено рішення №51823616 про зупинення державної реєстрації за заявою старшого слідчого ОСОБА_3 .

Підставою для такого рішення стала інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію рішення суду про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо відповідного об`єкту нерухомого майна.

Позивачка вважає таке рішення державного реєстратора неправомірним, у зв`язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2, п.1, 2, 4 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно; речові права на нерухоме майно, похідні від права власності; обтяження речових прав на нерухоме майно, в тому числі, арешт.

Згідно до вимог п.1, 2 ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі, зокрема, судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було жодної підстави для зупинення держаної реєстрації обтяження за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій з цим майном.

На думку суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідача №51823616 від 30.03.2020 року про зупинення державної реєстрації обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд першої інстанції не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20, оскільки з наявної в справі ухвали вбачається, що вона не набрала законної сили, відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації обтяження є підставою для продовження розгляду заяви, вчинення всіх необхідних дій державним реєстратором та прийняття обґрунтованого рішення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Колегією суддів встановлено, що 30.03.2020 року до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради звернувся старший слідчий Волошенюк М.В. із заявою про державну реєстрацію обтяження на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій з цим майном, власником якого, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_1 .

Також, для проведення державної реєстрації обтяження до заяви про державну реєстрацію старшим слідчим була долучена вищевказана ухвала слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка не набрала законної сили.

Згідно даних ЄДРСР дата набрання законної сили зазначеної ухвали -31.03.2020 року.

Відповідно до п.5 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 року №484) у базі даних заяв формуються та/або реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій з присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації. Тобто, після реєстрації заяв державний реєстратор зобов`язаний перевірити відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у державному реєстрі прав, та поданих документів, наявність заборон, обтяжень.

Під час розгляду справи встановлено, що при здійсненні такої перевірки державним реєстратором було виявлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровану заборону вчинення реєстраційних дій на підставі рішення суду, зокрема, ухвали Київського районного суду міста Одеси від 21 травня 2018 року у цивільній справі №520/5958/18 за позовом Одеської міської ради про витребування майна з чужого володіння, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вказану квартиру.

Отже, колегією суддів встановлено, що на підставі вищевказаного судового рішення 30 березня 2020 року державний реєстратор прийняв рішення №51823616 про зупинення державної реєстрації за заявою старшого слідчого Волошенюк М.В., керуючись ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".

Разом з тим, задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №51823616 від 30.03.2020 року, суд виходив з того, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21 травня 2018 року у цивільній справі №520/5958/18 державному реєстратору заборонено вчинення реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією лише речових прав. Оскільки речові права та обтяження не є тотожними поняттями, то на думку суду першої інстанції, у державного реєстратора не було підстав для зупинення державної реєстрації обтяження за заявою старшого слідчого Волошенюк М.В.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та призвів до неправильного тлумачення закону, відтак, до неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".

Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - також "Закон") та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п.4 ч.1 ст.3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

З ч.4 ст.18 Закону вбачається, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно до вимог ч.2 ст.10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» встановлено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Крім того, відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальністю, встановленої законом.

Згідно до вимог ст.18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, є безумовною підставою для зупинення проведення реєстраційних дій, тобто зупинення реєстраційних дій у такому разі є обов`язком, а не правом державного реєстратора.

Визначення терміну "реєстраційна дія" міститься у ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", згідно якої реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Враховуючи зазначене, ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" зобов`язує державного реєстратора зупинити проведення будь-яких (всіх) реєстраційних дій на підставі відповідного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, приймаючи оскаржуване рішення, державний реєстратор, діяла виключно в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством. Відтак, підстав для скасування рішення державного реєстратора немає.

В обґрунтування протилежного висновку, суд першої інстанції також послався на приписи, встановлені ст.21 КПК України щодо обов`язковості та безумовного виконання ухвали суду, що набрала законної сили.

При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою, що на момент пред`явлення державному реєстратору ухвала слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20 не набрала законної сили, що свідчить про безпідставне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст.21 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ч.7 ст.170 КПК України, що передбачає можливість накладення арешту на майно, на яке раніше накладений арешт, тому що судом першої інстанції не враховане, що повноваження державного реєстратора, порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та не є предметом правового регулювання КПК України.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин ч.7 ст.170 КПК України.

Також, посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28.11.2018 року у справі №820/6974/15, які, нібито, підтверджують відсутність підстав для зупинення державної реєстрації обтяження за ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.03.2020р. у справі 94776245/20 - є безпідставним, з огляду на наступне.

По-перше, з вказаної постанови Верховного Суду вбачається, вона не містить висновків щодо застосування норм права, що виключає можливість суду застосувати положення ч.5 ст.242 КАС України щодо обов`язкового їх врахування.

По-друге, судом першої інстанції не враховано положення ч.7 ст.78 КАС України, згідно з яким правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язком для суду.

По-третє, висновки, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 року по справі №820/6974/15, не відповідають зазначеним в оскарженому судовому рішенні. Зокрема, в основу вказаної постанови покладений висновок суду про відсутність підстав ототожнення понять припинення іпотеки з діями, спрямованими на відчуження нерухомого майна та зміну його власника, що не має ніякого відношення до спірних правовідносин.

При цьому колегія суддів наголошує на тому, що за наявності реєстрації про «заборону вчинювати будь які реєстраційні дії» наведена ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 25.03.2020 року (справа №947/6245/20) буде «знаходитись у черзі» та чикати можливості її виконати до часу скасування існуючої заборони, про що каже оскаржене рішення відповідача у цій справі про зупинення державної реєстрації обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому на думку колегії суддів права позивачки у справі захищені в повному обсязі.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність рішення державного реєстратора, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Згідно до положень ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року скасувати, прийняти у справі №420/4345/20 нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Юридичний департамент Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.