Справа № 527/743/20
Суддя: Павлійчук А. В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/743/20
провадження 2-а/527/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Павлійчук А.В., секретаря судового засідання Бутко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу № 527/743/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Галагана М.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №371428 від 07.04.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2020 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Галагана М.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №371428 від 07.04.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.04.2020 о 15 год. 35 хв. інспектором СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Галаганом М.О. була складена Постанова серії БАА № 371428, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження. Відповідач при складені адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач - інспектором СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Галаганом М.О. у судове засідання не з`явився. На адресу суду направив заяву. Розгляд справи прохає проводити за його відсутності, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду .

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 229 ч. 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на доступ до суду.

У рішенні по справі «Bellet v. France (Белле проти Франції)» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права».

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно постанови серії БАА № 371428 від 07.04.2020, винесеної інспектором СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Галаганом М.О., 07 квітня 2020 року о 15:35 год. ОСОБА_1 на а/д 11-08 поблизу с. Липове, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не користувався ближнім світлом фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП. Згідно постанови на позивача за адміністративне правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2 , 07.04.2020 близько 15 год. 35 хв., він разом з позивачем ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно рухалися по автомобільній дорозі 11-08 поблизу с. Липове, Глобинського району, Полтавської області. Виїжджаючи за межі населеного пункту (с. Липове, Глобинського району, Полтавської області) і рухаючись в напрямку Черкаської області ОСОБА_1 увімкнув ближнє світло фар. Далі вони весь час рухалися з ближнім світлом фар. Недоїзджаючи до автомобільного мосту через річку Сулу вони побачили блокпост і вирішили зупинитися для проведення їхнього температурного скринінгу, для контролю дотримання норм карантину, а також для здійснення санітарної обробки транспортного засобу. ОСОБА_1 зупинився, вимкнув двигун та ближнє світло фар. Після цього з палатки вийшов інспектор СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_3 звинуватив позивача в тому, що він ніби то рухався без ввімкненого ближнього світла.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП уразі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас, частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4цього Кодексу.

Відповідно до статей 278-279 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Статтею 280 КпАП України, визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Загалом, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо дотримання відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд робить такі висновки.

Зміст оскаржуваної постанови не містить в собі відомостей, достатніх для того, щоб зробити висновок про дотримання відповідачем такої процедури, зокрема дотримання вимог КУпАП щодо забезпечення особі, яка притягається до відповідальності, її процесуальних прав, в тому числі права на ознайомлення, на участь при розгляді, на подання пояснень та доказів, права на правову допомогу.

Згідно вимог до притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на посадову особу. Дотримання процедури притягнення та доказування у суді дотримання такої процедури суб`єктом владних повноважень покладається саме на відповідача - на суб`єкт владних повноважень, і не може перекладатись на особу, що притягається до відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем не було надано докази на яких ґрунтується склад адміністративного правопорушення. Перед складанням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було вислухано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не досліджено докази та не з`ясовано чи має особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, є недоведеним.

Оскільки доказів щодо забезпечення прав позивача відповідач суду не надав, то суд дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності. При таких обставинах постанова визнається судом протиправною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст. 122, 251, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Галагана М.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №371428 від 07.04.2020 року - задовольнити.

Постанову інспектора СРПП № 1 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Галагана Михайла Олександровича серії БАА №371428 від 07 квітня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП у вигляді попередження скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5) Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.12.2020.

Суддя А. В. Павлійчук