Справа № 380/2295/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2295/20 пров. № А/857/11447/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.;

а також сторін (їх представників):

від позивача Грица Р.В., Яцишин А.В.;

від відповідача - Невелич Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані відпустки (суддя суду І інстанції: Сакалош В.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 42 хв. 04.08.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 10.08.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив зобов`язати відповідача Головне управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. виплатити йому грошову компенсацію за невикористані відпустки за період з 2018-2019 рік в порядку та розмірах, що встановлені законодавством України; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. заявлений позов задоволено частково; зобов`язано відповідача ГУ НП у Львівській обл. виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2019 рік в порядку та розмірах, що встановлені законодавством України; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; визначено, що судові витрати розподілу не підлягають (а.с.62-65).

07.09.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Яцишин А.В., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (а.с.67-68).

Згідно додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.08.2020р. заяву представника адвоката Яцишина А.В., діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Львівській обл. на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 грн. (а.с.71-72).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням від 04.08.2020р., його оскаржив відповідач ГУ НП у Львівській обл., який покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.79-81).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до ч.10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та п.8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Беручи до уваги вищенаведене, обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення.

Із наказу про звільнення № 6 о/с від 08.01.2020р. вбачається, що відомості про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2018-2019 роки в наказі відсутні.

Разом з тим, позивач у встановленому порядку наказ про звільнення № 6 о/с від 08.01.2020р., який є актом індивідуальної дії та на підставі якого відповідачем проводилась виплата коштів, не оскаржував.

Таким чином, грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Також ГУ НП у Львівській обл. не позбавляло позивача права на відпустку, оскільки грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Це також пояснюється тим, що апелянт є бюджетною установою, фінансування якої передбачено лише на поточний календарний рік.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції, обіймав посаду старшого сержанта поліції поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП у Львівській обл.

Відповідно до наказу ГУ НП у Львівській обл. № 6 о/с від 08.01.2020р. позивача ОСОБА_1 звільнено зі служби відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пп.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), із встановленням премії за січень 2020 року в розмірі 52,49 % та з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні за стаж роботи в поліції 26 років 02 місяці 23 дні (а.с.4).

Після звільнення позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення на його користь всіх виплат по причині його звільнення з поліції (вх. № 265/Оп від 05.02.2020р.).

Листом № Г-24/Оп/05/17-2020 ГУ НП у Львівській обл. повідомило позивача про те, що грошове забезпечення йому було нараховане і виплачене до 08.01.2020р. включно; також виплачена одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки в році звільнення ОСОБА_1 проходив службу лише 08 календарних днів, тому права на виплату компенсації за невикористану в році звільнення відпустку не набув. З огляду на викладене, розрахунок при звільненні зі служби з позивачем проведений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.5).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно системного аналізу змісту чинного законодавства позивач має право на компенсацію за невикористані додаткові відпустки. Обов`язок обліку таких відпусток та дотримання пов`язаних із ними гарантій покладається на роботодавця.

Разом з тим, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому, не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на неврегулювання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи КЗпП України, Закону України «Про відпустки».

За таких обставин аргументи відповідача про те, що компенсація за невикористані дні щорічної відпустки обмежується тільки роком звільнення поліцейського та не поширюється на роки, що передували звільненню, є помилковими.

Також матеріалами справи стверджується, що протягом 2018 року позивачем використано всі дні щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової відпуски із збереженням заробітної плати (грошового забезпечення), як учаснику бойових дій за 2018 рік. Щодо спірного 2019 року, то відповідачем протиправно не виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за вказаний період.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Із змісту розглядуваного позову ОСОБА_1 слідує, що останній оспорює непроведення відповідачем ГУ НП у Львівській обл. повного розрахунку при звільненні з поліції в частині невиплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2018-2019 роки.

Отже, вказані обставини входять в предмет доказування по цій справі.

Згідно фактичних обставин справи наказом ГУ НП Львівській обл. № 243 о/с-в від 05.11.2018р. ОСОБА_1 було надано щорічну основну оплачувану відпустку в період з 29.11.2018р. до 15.01.2019р. в кількості 48 діб (з них 30 діб - основної відпустки, 15 діб - додаткової відпустки та 3 святкових дні).

Відповідно до наказу ГУ НП у Львівській обл. № 91 о/с-в від 04.06.2018р. позивачу надано додаткову відпустку із збереженням заробітної плати (грошового забезпечення) за 2018 рік, як учаснику бойових дій, у кількості 14 календарних днів, з 29.05.2018р. до 11.06.2018р. (а.с.39, 40, 41).

Протягом 2019 року позивач ОСОБА_1 з рапортом щодо надання йому щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік не звертався.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік становить 45 діб (з них 30 діб основної та 15 діб додаткової відпустки).

Додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, позивачу ОСОБА_1 було надано в період з 14.02.2019р. по 27.02.2019р. в кількості 14 діб відповідно до наказу ГУ НП у Львівській обл. № 28 о/с-в від 11.02.2019р. (а.с.42-43).

При цьому, будь-яких перешкод для використання щорічної відпустки за 2019 рік в позивача не було.

Водночас, при звільненні позивачу було виплачено премію за січень 2020 року, одноразову грошову допомогу при звільненні, про що вказано в наказі ГУ НП у Львівській обл. № 6 о/с від 08.01.2020р.; інші виплати у цьому наказі не визначені.

Позивач у встановленому порядку зазначений наказ, який є актом індивідуальної дії, на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, не оскаржував.

Відповідно до ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються (ч.1).

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (ч.2).

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (ч.3).

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (ч.4).

Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (ч.5).

Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб (ч.6).

Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (ч.7).

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку (ч.8).

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (ч.9).

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (ч.10).

Згідно п.8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Якщо в період перебування у відпустці поліцейському змінено розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки проводиться відповідний перерахунок.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення

При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення.

Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Також передбачено вказувати кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в наказі про звільнення, з яким обов`язково має бути ознайомлений під підпис поліцейський та має право на його оскарження в частині або повністю.

За таких умов відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися загальні приписи трудового законодавства, визначені КЗпП України та Законом України «Про відпустки».

Посилання позивача на положення цих актів не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки право позивача на відпустку нормами Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., не порушено. Водночас, приписами цих актів гарантоване правило використання чергових відпусток поліцейськими, за звичай, до кінця календарного року.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015р. в справі № 21-8а15.

Таким чином, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач мав право лише на відпустку, але до дня звільнення таким правом не скористався, при цьому норми КЗпП України та Закону України «Про відпустки» на поліцейських не поширюються.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 31.03.2020р. у справі № 808/2122/18, від 07.08.2019р. в справі № 820/5122/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

В частині покликання суду на правову позицію, яка викладена в постанові Касаційного адміністративного суду від 23.10.2019р. у справі № 826/8185/18, колегія суддів враховує, що суди під час вирішення тотожних спорів повинні враховувати останню правову позицію Верховного Суду (такий припис міститься в постанові Верховного Суду від 19.06.2020р. у справі № 140/388/19).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України належить провести розподіл судових витрат учасників справи наступним чином:

понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта (відповідача) ГУ НП у Львівській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до невірного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській обл. задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. в адміністративній справі № 380/2295/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані відпустки, - відмовити.

Провести розподіл судових витрат у вигляді судового збору учасників справи наступним чином:

понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта (відповідача) Головне управління Національної поліції у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 02.12.2020р.