Справа № 380/10318/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

27 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача-1: ОСОБА_1

позивача-2 не з`явився

відповідача: представник Ільків Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні заяву позивачів від 24 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі № 380/10318/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просять:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 та неприйняття наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0045, сільськогосподарського призначення у власність, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Долішнянської сільської ради, Стрийського району Львівської області, розмір земельної ділянки 2,0 га, із цільовим призначенням - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) та зобов`язати відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду звернення ОСОБА_2 та неприйняття наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0044, сільськогосподарського призначення у власність, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Долішнянської сільської ради, Стрийського району Львівської області, розмір земельної ділянки 2,0 га, із цільовим призначенням - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) та зобов`язати відповідача розглянути звернення ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 20 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

25 листопада 2020 року позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просять:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, в тому числі приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження будь-яким іншим способом, зміну цільового призначення, поділ, виділ чи об`єднання, надання в оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельної ділянки, яка відноситися до земель запасу, розташована за межами населеного пункту с. Долішнє, Стрийського району, Львівської області, загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :12:000:0044, цільове призначення Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам);

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, в тому числі приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження будь-яким іншим способом, зміну цільового призначення, поділ, виділ чи об`єднання, надання в оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельної ділянки, яка відноситися до земель запасу, розташована за межами населеного пункту с. Долішнє, Стрийського району, Львівської області, загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :12:000:0045, цільове призначення Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам);

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 05.10.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області отримано та зареєстровано клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на території Долішнянської сільської ради Львівської області за межами населеного пункту. Відповідно до графічних матеріалів вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастровий номер :12:000:0044 та кадастровий номер :12:000:0045. Відповіді на вищевказані заяви позивачів відповідачем надано не було, а відтак заявники повторно звернулися в Головне управління Держгеокадастру з інформаційним запитом про надання інформації про земельні ділянки, які вони мають намір отримати безоплатно у власність.

З листа №ПІ-398/0-423/0/63-20 від 22.10.2020 позивачам стало відомо, що на земельні ділянки, в тому числі з кадастровими номерами :12:000:0044 та :12:000:0045 вже надано дозволи громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області вчиняються дії по відношенню до земельних ділянок за кадастровими номерами :12:000:0044 та :12:000:0045, що у свою чергу є передумовою для здійснення державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідних дій (формування та внесення відповідних записів) щодо даних земельних ділянок.

Вважають, що у разі розроблення і затвердження проектів землеустрою, дозвіл на які наразі вже надано ГУ Держгеокадастру у Львівській області, про що видано відповідні накази, земельні ділянки можуть бути поділені на інші земельні ділянки та передані у власність іншим особам. У випадку припинення існування спірних земельних ділянок, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельних ділянок у власність чи користування третім особам, позивачі будуть змушені захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав заявників на отримання у власність спірних земельних ділянок.

На думку позивачів, заходи забезпечення позову сприятимуть запобіганню порушення інтересів позивачів щодо рівності прав на отримання земельної ділянки у власність та забезпечить можливість реального судового захисту.

Позивач 1 в судовому засіданні підтримав дану заяву про забезпечення позову, просив її задоволити.

Позивач 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, що не є перешкодою розгляду заяви про забезпечення позову у його відсутності.

Представник відповідача щодо задоволення даної заяви про забезпечення позову заперечив. Зазначив, що Львівським окружним адміністративним судом вже вирішувались заяви про забезпечення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Звернув увагу суду на численну практику Верховного Суду відносно неможливості вжиття заходів забезпечення позову в аналогічних правовідносинах.

При вирішенні даної заяви суд враховує наступне.

Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

забороною відповідачу вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм вказує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду звернень позивачів та неприйняття наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та зобов`язання відповідача розглянути такі звернення.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивачі покликаються на те, що у разі розроблення і затвердження проектів землеустрою, дозвіл на які наразі вже надано ГУ Держгеокадастру у Львівській області, про що видано відповідні накази, земельні ділянки можуть бути поділені на інші земельні ділянки та передані у власність іншим особам. У випадку припинення існування спірних земельних ділянок, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельних ділянок у власність чи користування третім особам, позивачі будуть змушені захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав заявників на отримання у власність спірних земельних ділянок.

Щодо таких доводів позивачів суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивачами не надано доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які вони просять застосувати у поданій заяві може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися, більше того, на підтвердження факту звернення до відповідача із заявами 05.10.2020 року жодних доказів матеріали справи не містять, не долучено таких і до заяви про забезпечення позову від 24 листопада 2020 року.

Щодо заходів, які позивачі просять вжити у заяві від 24 листопада 202 року, суд зазначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина 1 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина 9 статті 118 Земельного кодексу України).

Наведеними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян.

Надання Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише однією із процедур отримання земельних ділянок у власність, а факт отримання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не означає позитивного рішення про надання земельних ділянок у власність. Після надання такого дозволу у заявників не виникає прав на земельну ділянку, а виникає лише право на розроблення проекту землеустрою.

Відтак, суд прийшов до висновку, що обраний захід забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області приймати будь-які рішення щодо земельних ділянок, які відносяться до земель запасу, розташовані за межами населеного пункту с. Долішнє, Стрийського району, Львівської області, загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :12:000:0044 та загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :12:000:0045, цільове призначення Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), на відведення яких претендують позивачі, підлягає відмові у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що в заяві позивачів від 24 листопада 2020 року про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивачів від 24 листопада 2020 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.