Справа № 808/1901/17
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 листопада 2020 року 13 год. 29 хв.Справа № 808/1901/17 СН/280/31/19 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А. та сторін

від позивача: Смирнова Ю.В.,

від відповідача: Гаврик С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» до Головного управління ДФС у Запорізькій області , в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.06.2017 № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.06.2017 № в частині нарахування пені Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» на суму 165075,95 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2019 Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 06.06.2017 № в частині нарахування пенсі в сумі 156266,19 грн. та справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

27 травня 2019 року матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та в порядку ст. 31 КАС України була розподілена між суддями Запорізького окружного адміністративного суду.

28 травня 2019 р. суддею Сацьким Р.В. справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 21 червня 2019 р. об 14 год. 00 хв.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.04.2014 між ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» та «EGYPTALUM» був укладений контракт №140/2013-2014/058-14/2-00 на поставку запасних частин та ремонт трансформатора ТРДЦН-90000/132, зав. №142073, встановленого на «EGYPTALUM», Наг-Хаммади, Єгипет. За умовами розділу 10 контракту передбачено, що Замовник має право без офіційного повідомлення та судового розгляду накласти штраф в розмірі 1% вартості обладнання, поставленого з порушенням строк, за кожний тиждень затримки, але не більше 5% вартості обладнання. Нерезидент застосував своє право та утримав штрафні санкції у встановленому контрактом порядку, а тому, ця сума не може вважатися заборгованістю за контрактом та підставою для нарахування штрафних санкцій (пені) за порушення розрахунків в валюті.На підтвердження застосування штрафу нерезидент направив на адресу позивача письмове повідомлення від 01.09.2016, в якому зазначив, що проводить відрахування 5% за затримку порядку п. 10 договору. Позивач наполягає, що дані дії сторін повністю відповідають умовам контракту та свободі здійснення підприємницької діяльності.В своїх письмових поясненнях сторона позивача наполягає, що передбачений сторонами порядок накладення штрафних санкцій та утримання його із суми майбутніх розрахунків відповідає умовам договору, намірам сторін, нормам міжнародного права та матеріального права контракту матеріального права Франції. Позивач також оспорив правильність нормативного обґрунтування нарахування пені з боку податкової і пояснив, що контракт був укладений 14.04.2014, оплати проведено до середини 2016 р. Податкова посилається на Постанова НБУ №140 від 03.03.2016 (строк дії з 05.03.2016 до 08.06.2016), Постанова НБУ №342 від 07.06.2016 (строк дії з 15.09.2016 до 15.12.2016), Постанова НБУ №410 від 13.12.2016 (строк дії з 16.12.2016 до 16.06.2017), а також на Постанову НБУ №129, яка взагалі була прийнята навіть після податкової перевірки та діяла з 14.12.2017 по 13.06.2018 включно. Тобто, жодний з перелічених ДФС нормативно-правових актів не діяв ані під час укладення договору, ані під час його виконання, що повністю виключає ці акти з обґрунтування невідповідності контракту умовам валютного контролю. За нормами ст. 53 Конституції України чітко встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Даний спір стосується зовнішньоекономічного контракту, нерезидент юридична особа Єгипту державна компанія з вироблення електричної енергії, яка співпрацює з великою кількістю іноземних постачальників та підрядних організацій, тому має дуже прості та ефективні умови керування ризиками під час виконання контракту. З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

19.06.2019 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. №25058) поданий відзив на позов в якому зазначено наступне. Станом на 22.02.2017 виручка від нерезидента «EGYPTALUM», Єгипет, в сумі 11644,00 євро на валютний рахунок не надійшла. Відповідач не погоджується з позицією позивача про залік зустрічних однорідних вимог шляхом утримання штрафних санкцій із суми остаточного розрахунку, оскільки вважає, що за умовами контракту штрафні санкції мали бути стягнуті за рахунок банківської гарантій, передбаченої розділом 9 контракту Банківська гарантія. Однак, оскільки позивач не виконав умову контракту про внесення банківської гарантії, то нерезидент не зміг реалізувати свої права через неналежне виконання резидентом своїх договірних зобов`язань. Крім того, представник відповідача зауважив, що зарахування зустрічних однорідних вимог можливо лише за умови підписання двосторонньої додаткової угоди про залік. На думку відповідача чинним законодавством не передбачено зняття з контролю банком операцій у зв`язку зі зменшенням валютної виручки не суму утриманих нерезидентом штрафів за простій та затримку поставки. Представник відповідача послався на розділ 2 Інструкції №136, де саме у пунктах 2.3-2.6 визначено вичерпний перелік підстав для зняття банком контролю саме експортних операцій, а саме: банк знімає експортну операцію резидента з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього. Додатковою підставою для зняття експортної операції з контролю, крім зарахування виручки, може бути: повідомлення іншого банку про зарахування виручки за цією операцією на відкритий у цьому банку поточний рахунок резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реквізитах платежу інформація: номер і дата договору, сума платежу - у тій частині, у якій відомості передаються іншому банку, тощо). Зазначене повідомлення надається на запит такого резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит;повідомлення іншого банку про надходження реєстру МД за цією операцією резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реєстрі МД інформація). Зазначене повідомлення надається на запит резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит.Якщо відповідно до чинного законодавства України МД на продукцію, яка вивозиться з митної території України, не оформляється (вивозиться продукція у сумі, що не перевищує 100 євро або еквівалент цієї суми в іншій іноземній валюті), то банк після надходження згідно з експортним договором виручки за цю продукцію на користь резидента знімає таку експортну операцію з контролю. Якщо змінюються умови договору, що перебуває у банку на контролі, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов`язань за експортною операцією резидента повністю здійснюється шляхом поставки товару, то після отримання банком від резидента копії документа, згідно з яким унесені зміни до цього договору, банк знімає цю експортну операцію з контролю. Якщо змінюються умови договору, що перебуває у банку на контролі, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов`язань за експортною операцією резидента частково здійснюється шляхом поставки товару, то після отримання банком від резидента копії документа, згідно з яким унесені зміни до цього договору, банк здійснює контроль за своєчасністю розрахунків лише щодо тієї частини договору, яка передбачає розрахунки в грошовій формі. Банк знімає з контролю експортну операцію, якщо взаємні зобов`язання за експортним договором частково або повністю не виконані та відбувається часткове або повне повернення резиденту продукції, що була поставлена ним нерезиденту за договором, на підставі інформації про зазначену операцію в реєстрі МД (яка оформляється з використанням МД типу IM-40 "Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-75 "Відмова на користь держави", IM-76 "Знищення або руйнування"). Якщо немає інформації про зазначену операцію в реєстрі МД, то додатковою підставою для зняття експортної операції резидента з контролю може бути повідомлення митного органу, а також засвідчена в установленому законодавством України порядку копія зазначеної МД, що отримані на запит цього резидента.

Оскільки виручка від виконання контракту не надійшла на рахунок резидента у повному обсязі, а підстав для зняття контракту з банківського контролю не було, контролюючим органом була правомірна нарахована пеня за несвоєчасне виконання валютного зобов`язання. З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.06.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 29.08.2019 до 14 год. 00 хв.

10.07.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

17.07.2019 від представника відповідача надані заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 29.08.2019 продовжено зупинення провадження до 11.11.2019 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.11.2019 продовжено зупинення провадження по справі до 18.12.2019 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 18.12.2019 продовжено зупинення провадження по справі до 13.02.2020 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 13.02.2020 продовжено зупинення провадження по справі до 07.09.2020 о/об 09 год. 10 хв.

07.09.2020 усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання на 07.09.2020 о/об 09 год. 10 хв.

07.09.2020 усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 26.10.2020 о/об 12 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 26.10.2020 підготовче провадження у справі № 280/5505/20 - закрито. Призначено судове засідання на 25 листопада 2020 року об 12 год. 00 хв.,

У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним нарахування позивачу пені в сумі 156 266,19 грн, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині, повернутій на новий розгляд, виходячи з наступного.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 була частково задоволена касаційна скарга відповідача: постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 скасована в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2017 № в частині нарахування пені в сумі 156 266,19 грн та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Постановою по даній справі Верховний Суд не визнав позицію судів попередніх інстанцій обгрунтованою, оскільки суди не встановили обставин, що мають значення для справи, зокрема не дослідили обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував заперечення проти позову в цій частині, наголошуючи на тому, що валютна виручка не надійшла на валютний рахунок позивача в результаті невиконання позивачем перед нерезидентом зобов`язання, передбаченого договором.

Виконуючи приписи постанови Верховного Суду, суд встановив наступне:

14.04.2014 між ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» (резидентом України) та «EGYPTALUM» (нерезидентом, Єгипет) був укладений контракт №140/2013-2014/058-14/2-00 на поставку запасних частин та ремонт трансформатора ТРДЦН-90000/132, зав. №142073, встановленого на «EGYPTALUM», Наг-Хаммади, Єгипет.

За розділом 9 контракту «Банківська гарантія» сторони передбачили:

9.1. На протязі 30 днів з моменту підписання контракту Виконавець відкриває банківську гарантію на суму 10% від загальної вартості Додатку 3 14115,60 Євро. Банківська гарантія відкривається на користь Замовника першокласним банком та індосирується першокласним банком в Україні. Строк дії банківської гарантії до закінчення гарантійного періоду згідно Розділу 11.

9.2. Банківська гарантія оформлюється з метою гарантування належного виконання контракту та компенсацій будь-яких штрафів, неустойок чи інших зобов`язань, які можуть виникнути у Виконавця перед Замовником.

9.3. Повідомивши офіційним листом Виконавця за 30 днів, Замовник має право на грошову компенсацію зобов`язань, які можуть виникнути у Виконавця перед Змовником. Згідно умов гарантії Замовник має право на невідкладне перерахування банком суми, що не перевищує вартості гарантії без претензій з боку сторони Виконавця чи третіх осіб.

9.4. В разі, якщо Виконавець розпочне арбітражний розгляд, в результаті якого буде прийняте рішення про безпідставність вимоги платежу по гарантії, Замовник зобов`язується повернути цб суму Виконавцю.

Розділ 10 контракту «Затримка» передбачає:

В разі затримки поставки з вини Виконавця Замовник має право без офіційного повідомлення та судового розгляду накласти штраф в розмірі 1% вартості обладнання, поставленого з порушенням строків, за кожний тиждень затримки, но не більше 5% вартості обладнання.

Штрафні санкції можуть застосовуватись Замовником в разі, якщо затримка відбулась з вини Виконавця, а не в результаті дії форс-мажорних обставин.

Розділ 11 контракту «Гарантійний період» встановлює:

11.1. Виконавець гарантує, що обладнання, яке поставляється згідно Додатку 3, є ново виготовленим і може експлуатуватися у відповідності з технічним описом, стандартами і специфікаціями, а також безперебійну роботу обладнання на протязі 12 місяців з моменту поставки в порт Олександрії.

11.2. На протязі гарантійного періоду Виконавець зобов`язується відремонтувати чи замінити пошкоджене обладнання чи деталі після повідомлення Замовником про це. Технічне обслуговування обладнання на протязі гарантійного періоду здійснюється Замовником.

11.3. Пошкоджені деталі повертаються Виконавцю за його рахунок.

Викладені умови контракту містять різні умови забезпечення виконання договірних зобов`язань сторін.

Актом перевірки ДПІ зазначено та позивачем не оспорюється, що банківська гарантія резидентом не була відкрита, а нерезидент не вимагав її відкриття під час виконання контракту та задовольнив свої вимоги про накладення штрафу шляхом заліку (утримання) суми під час остаточного розрахунку одним із способів забезпечення за розділом 10 контракту - «Затримка».

Відсутність банківської гарантії не перешкоджає нерезиденту задовольнити свої вимоги іншими заходами, передбаченими умовами контракту та міжнародними нормами.

Для вирішення даного спору суд має брати до уваги свободу договору та надавати оцінку умовам зовнішньоекономічного контракту та діям сторін лише в частині додержання норм українського законодавства.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв, що визнаються в Україні.

Як правило, в договорах (контрактах) сторони користуються наданим їм правом вибору права, закріпленим статтею 5 вказаного Закону, і зазначають законодавство, яке має бути застосовано судом при вирішенні спорів та розбіжностей між сторонами.

Статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Суб`єкти підприємницької діяльності при складанні тексту договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі законами України.

По даній справі контракт був укладений контрагентами 14.04.2014, всі його вимоги не суперечать нормам чинного законодавства України.

На виконання контракту позивач експортував обладнання, що підтверджується митними деклараціями:

№ 112050000/2015/005714 від 15.04.2015 на суму 121003,10 євро;

№ 112050000/2015/010686 від 06.07.2015 на суму 90790,00 євро;

№ 112050000/2015/011378 від 15.07.2015 на суму 110722,40 євро.

На виконання умов контракту, нерезидентом - «EGYPTALUM», Наг-Хаммади, Єгипет, на резидента ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» був накладений штраф в розмірі 5% за несвоєчасну поставку обладнання шляхом зарахування (утримання) підчас проведення розрахунку по контракту.

Незважаючи на той факт, що нерезидент має право без офіційного повідомлення та без судового розгляду має право накласти штраф, Замовник направив на адресу позивача офіційний лист про залік.

Дії контрагентів по виконанню контракту відповідають умовам розумності, добросовісності та справедливості, жоден з учасників у справі не ставить питання про недійсність умов контракту.

Під час розгляду справи та прийняття рішення суд першої інстанції має брати до уваги правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду з метою однакового застосування норм чинного законодавства.

Позиція відповідача про порушення позивачем норм законодавства полягає в тому, що зарахування (утримання) штрафних санкцій суперечить Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою НБУ №136 від 24.03.1999 (в редакції, що діяла на час укладення та виконання контракту), а також обов`язковому продажу валюти, встановленим Постановою №354 від 03.06.2015 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України», Постановою НБУ №140 від 03.03.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України» (строк дії з 05.03.2016 до 08.06.2016), Постановою НБУ №342 від 07.06.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України» (строк дії з 15.09.2016 до 15.12.2016), Постановою НБУ №410 від 13.12.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України» (строк дії з 16.12.2016 до 16.06.2017).

31.01.2020 Постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №1340/3649/18 (провадження №К/9901/20383/19) була сформована нова правова позиція:

«Так, законодавство України не дає правового визначення терміну "валютна виручка", проте, виходячи із рекомендацій Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»» від 17 грудня 2004 року №04-5/3360 під валютною виручкою слід розуміти суму грошових коштів, яка підлягала отриманню на рахунок за фактично реалізовану суб`єктом господарювання - резидентом продукцію (роботи, послуги).

Моментом же одержання виручки у іноземній валюті за експортовану продукцію вважається дата надходження коштів на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку України (абз. 2 п.5 Інструкції про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті за експортно-імпортними операціями на умовах відстрочки платежів чи поставок, затвердженої Наказом Національного банку України від 14 червня 1994 року № 85).

Однак, у справі, що розглядається, припинення відповідних зобов`язань відбулось не у грошовій формі, тобто без зарахування валютної виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В даному випадку, податковим органом не доведено наявності підстав, з яким Закон № 185/94-ВР пов`язує застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 такого Закону.

На доповнення, щодо обмежень, запроваджених Постановами Правління НБУ №386 та №410, Верховний Суд зазначає наступне.

Практика обмежень щодо зняття з валютного контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в іноземній валюті вперше була запроваджена Постановою Правління НБУ від 20.08.2014 №515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України».

Метою такого обмеження було недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування тероризму та врегулювання ситуації на валютному ринку України та контролю валютних операцій. Їх норми адресовані уповноваженому банку, що здійснює валютний контроль за експортною операцією. Саме у контексті мети введено в дію обов`язковий продаж на міжбанківському валютному ринку України частини надходжень у визначеному розмірі.

В подальшому, дія таких обмежень пролонгувалась Правлінням НБУ шляхом прийняття типових постанов, в т. ч. і постанов Правління НБУ №386 та №410, у пунктах 4 яких встановлено, що уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції).

Водночас, вказані обмеження щодо зняття експортних операцій з валютного контролю, запроваджені Постановами Правління НБУ №386 та №410, адресовані виключно уповноваженим банкам. Обов`язок продажу валютної виручки у певному розмірі сам по собі не є обмеженням для сторін у здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.

Крім того, вказані положення актів НБУ не регулюють підприємницької діяльності суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм Законів України, положення яких судом наведено вище, та якими передбачено вільний вибір сторонами контракту форми розрахунків.

З урахуванням наведеного судова палата в цій справі вирішила відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі №819/2014/17, що припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог впродовж строку дії Постанов Правління НБУ, зокрема, від 14 вересня 2016 року №386 та від 13 грудня 2016 року №410, не вважається підставою для зняття експортної операції з контролю, з визнанням правомірним наслідком такого контролю застосування санкцій, передбачених Законом № 185/94-ВР, та сформувати нову правову позицію, відповідно до якої визначити, що резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону № 185/94-ВР. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України».

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 2468,66 грн

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» (юридична адреса: 69069, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 11, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій від 06.06.2017 № в частині нарахування пені Науково-Інженерному центру «ЗТЗ-Сервіс» в сумі 156266,19 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» (юридична адреса: 69069, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 11, ) судовий збір у розмірі 2468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) гривень 66 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі складено та підписане суддею 01.12.2020.

Суддя Р.В. Сацький