Справа № 520/11096/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р.Справа № 520/11096/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 10.09.2020 по справі № 520/11096/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, Головного управління Національної поліції в Харківській області, щодо зміни дати наказу про звільнення зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу); зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області внести зміни до наказу №492 о/с від 29.11.16 р., в частині часу його видання, а саме на день подання рапорту ОСОБА_1 про звільнення від 08.10.16 року, або на день після вихідних - 10 жовтня 2016 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області видати йому новий грошовий атестат, з розрахунком на день подання рапорту про звільнення, тобто 08.10.16 року, з урахуванням, розміру усіх видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області, призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком, з 08.10.16 року по 09.02.17 року, згідно до грошового атестату та відповідної довідки про додаткові види грошового забезпечення, на 08.10.16 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області призначати, перерахувати та виплатити пенсію за інвалідністю, починаючи з 10.02.17 року та теперішній час, згідно до грошового атестату та відповідної довідки про додаткові види грошового забезпечення, на 08.10.16 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області виплатити негайно, однією сумою, весь перерахунок пенсії (за вислугу років та по інвалідності), починаючи з 08.10.16 року та по теперішній час, з урахуванням компенсації за моральну шкоду про неправомірне звільнення з лав Національної поліції та несвоєчасний перерахунок пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано, що він не оскаржує зміст наказу, а тільки вважає, що дата його видання вказана не вірно, тому помилково застосував до спірних правовідносин місячний строк звернення до суду. Зазначає, що майбутній перерахунок пенсії прямо пов`язаний з часом його звільнення, а про не правильний розрахунок його пенсії він довідався лише в серпні цього року. До цього часу позивач рахував, що видання наказу про звільнення у вказану дату жодним чином не впливає на його права та на розмір його пенсійного забезпечення. На його думку, суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20 серпня 2020 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із вказаними вище вимогами, які звернені до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою судді від 25.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 31.08.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У межах встановленого судом строку, представник позивача 07.09.2020 надав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заяви зазначив, що зверненням до ГУНП у Харківській області з приводу зміни дати видання наказу про звільнення, позивачем не зазначалося порушене право на належний перерахунок пенсійного забезпечення, що зрештою було відображено у позові. На думку позивача, це звернення не стосується часу коли стало відомо або коли дізнався про порушене право, оскільки само звернення до ГУНП у Харківській області, мало під собою тільки упорядкування послужного списку позивача. Саму відповідь від ГУНП у Харківській області позивач отримав 08.07.2020. Зазначеною відповіддю, було відмовлено саме у зміні дати видання наказу, що є первинною позовною вимогою, але основна позовна вимога, була заявлена саме до суду і пов`язане ця позовна вимога про перерахунок пенсії, тому заяву та час отримання не неї відповіді, позивач не пов`язує з часом наявності порушеного мого права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оскаржує зміст наказу, прийнятого Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, який стосується проходження ним публічної служби. Відтак для звернення до суду в такій категорії спорів встановлено місячний строк звернення до суду.

За змістом статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є спеціальним строком, який обмежується місячним терміном.

Скорочені строки оскарження, передбачені частиною п`ятою статті 122 КАС, слугують засобом унеможливлення порушення трудових прав працівників, які можуть бути прийняті на посаду звільненої особи, та функціональної діяльності органу, з якого така особа була звільнена, оскільки вважається, що учасники трудових відносин у даному випадку безпосередньо обізнані з рішеннями, діями чи бездіяльністю роботодавця, крім цього, за законом вони мають право на таку "обізнаність", що також надає їм можливість оперативно звернутися за судовим захистом.

Таким чином, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Водночас, слід зазначити, що пропуск строку передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Також необхідно зауважити, що відповідно до змісту положень статті 122 КАС особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

За приписами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на матеріали справи, 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом якого є дві взаємопов`язані вимоги: оскарження наказу відповідача щодо дати звільнення позивача зі служби, зобов`язання видати новий грошовий атестат і довідку про додаткові види грошового забезпечення та кореспондуюча вимога до органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії на підставі нового грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що не оскаржує зміст наказ про звільнення, а просить лише змінити дату наказу, а тому на такі вимоги місячний строк звернення до суду не поширюється.

З такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується та вважає, що вимоги про зміну дати видання наказу безпосередньо стосуються питань звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 2.11. Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої Наказом МВС України від 27.07.2012 № 650, дата документа - це дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації. На документах, підготовлених спільно кількома організаціями, їхньою датою вважається дата підписання останньою організацією. Датою рішення колегії (наради) органу є дата його підписання головою колегії.

Отже, дата документу є обов`язковим реквізитом документу, а тому під оскарженням дати видання наказу за процесуальними наслідками слід вважати оскарження змісту документу.

Так само помилковими є аргументи позивача про те, що основною позовною вимогою даного позову є саме перерахунок пенсії, оскільки вказані обставини та право на такий перерахунок пов`язані саме з видачею нового грошового атестату з розрахунком на день звільнення, тобто з датою наказу про звільнення № 492 о/с від 29.11.2016.

Колегія суддів уважає, що заявлені позивачем вимоги є взаєпов`язаними. Зокрема, вимога про внесення змін до наказу та видання нового грошового атестату є первинною вимогою, в той час як вирішення вимог позову про перерахунок пенсії безпосередньо залежить від результатів розв`язання спору щодо дати видання наказу про звільнення.

Надаючи оцінку повідомленим позивачем обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач із даним позовом звернувся до суду лише 20.08.2020, тобто через 3,5 років після його звільнення відповідно до наказу №492 о/с від 29.11.2016. При цьому, позивачем не наведено жодних обставин, які перешкоджали йому протягом 3,5 років звернутися до суду з цього приводу, враховуючи те, що останньому достаменно було відомо про дату видання наказу про звільнення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що про порушення своїх прав він дізнався в серпні 2020 року після спілкування з його колишніми співробітниками, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що такі аргументи не підтверджені жодними допустимими та належними доказами. В свою чергу колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений був права своєчасно ознайомитися з нормативно-правовими актами, що регулюють питання та порядок призначення пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та перевірити правильність підстав для звільнення.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними, а тому позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 520/11096/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 01.12.2020.