Справа № 380/5537/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5537/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) 15.07.2020 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» (далі - СП ТЗОВ «ІСМ», відповідач) про стягнення 121868,40 грн. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2019 по червень 2020 року. Підставою звернення позивача з цим позовом вказано невиконання відповідачем обов`язку відшкодувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підприємство у встановлений законодавством спосіб повідомлене про необхідність щомісячного відшкодування витрат ПФУ шляхом скеровування відповідних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Оскільки підприємство вчасно не відшкодувало витрат ПФУ на виплату пільгових пенсій, це зумовило появу заборгованості, про стягнення котрої заявлено цей позов.

Ухвалою від 05.10.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 45-47), позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову ГУ ПФУ у Львівській області в повному обсязі. Відповідач вказує, що чинним законодавством (ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування») не визначено право Пенсійного фонду України звертатись до суду з позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відповідач вважає, що встановлений законом обов`язок підприємства відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій безпосередньо пов`язаний з понесенням таких витрат, а не лише з своєчасним виставленням розрахунку цих витрат. Зазначає, що позивачем не підтверджено факт понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. При цьому відповідач стверджує, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України.

Позивач на вимогу суду надав витребувані документи на підтвердження факту належної виплати пільгових пенсій особам, переліченим у розрахунках (а.с. 27-38, 58-61).

Ухвалою від 09.11.2020 суд відмовив в задоволенні клопотання СП ТЗОВ «ІСМ» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач подав заперечення на відзив СП ТЗОВ «ІСМ», зокрема, зазначив, що строки звернення позивача із позовом про стягнення зазначеної заборгованості, визначені статтею 122 КАС України, не застосовуються. Позивач вказав, що до спірних правовідносин у цій справі застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону №1058-IV.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке:

відповідно до пункту 1, 2 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в тому числі є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закон №400/97-ВР у редакції від 03.10.2017 р. N2148-VIII, для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону встановлюються ставка збору у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (пункт 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту «а», «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники:

- зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (далі - список №1).

- працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (далі - список №2).

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Закон №1058-IV набрав чинності з 01.01.2004. Відтак, обов`язок покривати підприємствами та організаціями витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій діє починаючи з 2004 року.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом шостим Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція).

Пунктом 6.2 Інструкції визначено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції).

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.7 Інструкції).

Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд) та діють на підставі постанови Пенсійного фонду від 22.12.2014 №28-2 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі».

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо:

- забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства;

- стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

СП ТЗОВ «ІСМ» зареєстроване як юридична особа (а.с. 13) та відповідно до пункту 1, 2 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Територіальний орган ПФУ повідомив СП ТЗОВ «ІСМ» про необхідність відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за Списком №1; ОСОБА_8 за Списком №2. Повідомлення здійснено у встановлений Інструкцією спосіб, шляхом надіслання відповідних Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а», «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 27-32, 58-59). Територіальний орган ПФУ здійснив виплату пільгових пенсій особам, зазначеним у розрахунках, що підтверджується довідками управління ПФУ, завіреними підписом уповноваженої особи та відтиском гербової печатки (а.с. 33-38, 60-61).

Відповідач не відшкодував органу ПФУ витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період грудень 2019 року по червень 2020 року на загальну суму 121868,40 грн. у встановлені законом строки. Сума понесених ПФУ фактичних витрат на виплату пільгових пенсій зазначеним у розрахунках особам також підтверджується відповідними довідками ПФУ про суми виплаченої пенсії кожному із перелічених пенсіонерів (а.с. 33-38, 60-61).

Суд вважає хибними твердження відповідача щодо неможливості звернення ГУ ПФУ у Львівській області із позовом про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах з огляду на таке:

відповідно до норм статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Як зазначено частиною п`ятою цієї статті громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом. Повноваження територіальних органів ПФУ на звернення до суду з цим позовом визначені в Положенні про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затв. постановою Пенсійного фонду №28-2 від 22.12.2014. Завданням ГУ ПФУ в області є зокрема організація роботи управлінь Фонду щодо: - забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства; - стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Оцінюючи аргументи відповідача щодо пропуску позивачем визначених статтею 122 КАС України строків звернення до суду з цим позовом суд враховує усталену практику касаційного суду: Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 у справі №803/2199/14, а надалі Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 20.03.2018 №804/18891/14, від 25.05.2018 №809/1756/15, від 26.06.2018 №804/8277/14 висловив правовий висновок, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону №1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), що передбачені КАС України, не застосовуються. Верховний Суд в постанові №806/1240/16 від 20.12.2019 не вбачав необхідності відступати від цього висновку, зазначивши, що термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості, - тобто в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Верховний Суд вказав, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України, не застосовуються.

Суд відхиляє як помилкові аргументи відповідача щодо необхідності врахування постанов Верховного Суду України від 21.09.2015 у справі №823/597/15, Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №812/1347/17, від 06.03.2018 у справі №812/1112/17, від 11.04.2018 у справі №808/1672/17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки такі прийняті за іншого правового регулювання спірних правовідносин. Спірні відносини, що виникли у наведених судових справах, виникли за інших обставин та стосувались дій відповідних територіальних ПФ щодо зарахування сум єдиного внеску в рахунок боргу (суми недоїмки, штрафних санкцій та пені) у порядку календарної черговості його виникнення. В цих судових рішеннях Верховний Суд сформулював правову позицію щодо права органів ПФ спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення лише щодо недоїмок, пені та фінансових санкцій.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 241-246, 251, 255, 258, 262, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вул. Тураша, буд. 20; ідентифікаційний код 14300674) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1,2 за період грудень 2019 - червень 2020 року в сумі 121868 (сто двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.