Справа № 400/5557/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

м. Миколаїв.

02 грудня 2020 р.справа № 400/5557/20
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаЗаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54030

провизнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 61002351 від 01.12.20 р.
В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 61002351 від 1 грудня 2020 р.

Одночасно з позовом подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі спірної постанови про стягнення виконавчого збору.

Заява мотивована таким. На виконанні у відповідача знаходився виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом м. Одеси. В листопаді 2020 р. виконавче провадження було закінчено на підставі ст. 39 ч. 1 п. 15 Закону України "Про виконавче провадження". 1 грудня 2020 р. відповідач прийняв спірну постанову про стягнення виконавчого збору, яку позивач оскаржує до суду. Так як спірна постанова є виконавчим документом, відповідач буде вживати заходи для її примусового виконання, зокрема шляхом арешту коштів і майна позивача, звернення на них стягнення. На переконання позивача, існує вірогідність фактичного стягнення з нього виконавчого збору до прийняття судом рішення за його позовом, що значно ускладнить захист прав позивача, так як йому доведеться вживати додаткових заходів для повернення стягнутого майна та/або коштів. Позивач вважає, що зупинення стягнення на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, є співмірним заходом забезпечення позову та цілком узгоджується з предметом позовних вимог.

Відповідно до ст. 154 ч. 1-3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Наведена норма передбачає, що за загальним правилом, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи. Заявник викликається тільки у випадку необхідності надати додаткові пояснення та/або докази. Судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову призначається у виняткових випадках, за відсутності пояснень заявника та/або недостатності поданих ним доказів.

Суд не вбачає підстав для виклику заявника та призначення судового засідання, так як всі доводи викладені в заяві про забезпечення позову, до якої додані необхідні і достатні докази.

З урахуванням викладеного, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

10 грудня 2019 р. Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист, відповідно до якого з низки осіб, в тому числі ОСОБА_1 , за рахунок рухомого майна, яке перебуває в заставі, підлягає стягненню борг в розмірі 5 287 797,39 грн.

В січні 2020 р. даний виконавчий лист звернуто до виконання до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

30 листопада 2020 р. відповідач прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 39 ч. 1 п. 15 Закону України "Про виконавче провадження".

1 грудня 2020 р. відповідач виніс постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з якою з ОСОБА_1 підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі 522 207,56 грн.

Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 27 ч. 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як визначено ст. 3 ч. 1 п. 5 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 ч. 2 п. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Стаття 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Таким чином, з урахуванням наведених приписів законодавства, оскаржена позивачем до суду постанова про стягнення виконавчого збору, є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає примусовому виконанню, шляхом вжиття відповідачем передбачених Законом заходів.

Враховуючи, що Закон України "Про виконавче провадження" покладає на відповідача обов`язок вживати заходи для примусового виконання спірної постанови про стягнення виконавчого збору, то до моменту вирішення судом спору та набрання законної сили рішенням суду в даній справі, існує можливість фактичного стягнення з позивача виконавчого збору, що призведе до суттєвого ускладнення реального захисту його прав у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 ч. 1 п. 5 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Цій нормі кореспондує положення ст. 34 ч. 1 п. 2 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно з ст. 156 ч. 1 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 151, 154, 156, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про забезпечення позову, задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 61002351 від 1 грудня 2020 р.

3. Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Ухвала набрала законної сили 2 грудня 2020 р.

5. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 та п. 15.5. Перехідних положень КАС України, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз