Справа № 360/2334/20
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року справа №360/2334/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. у справі № 360/2334/20 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (далі відповідача, УПСЗН), в якому просила: визнав протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, що полягає у не розгляді заяви позивача про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 22.04.2020; зобов`язання Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації розглянути заяву позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.04.2020 та прийняти рішення з урахуванням того, що підстави для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (відповідно до її заяви від 22.04.2020), передбачені пунктом 8 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, відсутні та видати відповідну довідку (а.с.1-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22 квітня 2020 року та не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду зазначеної заяви; зобов`язав управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 квітня 2020 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у відповідності до вимог Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII і Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 та прийняти відповідне рішення; стягнув з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) суму судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок; стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 гривень 40 копійок. В решті позовних вимог відмовив.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява позивача від 22.04.2020 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу було отримано через скриньку для звернень УСЗН та розглянуто. 05.05.2020 рекомендованим листом позивачу була спрямована відповідь. Отже факт протиправної бездільності відповідача не підтверджено. Позивач особисто ігнорує і не бажає виконувати вимогну законодавства. Апелянт зазначає, що через спосіб подання заяви неможливо встановити особу яка заповнила та надала документи, та де фактично перебває позивач на день подання. За попередні періоди УСЗН неодноразово запрошувало ОСОБА_1 особисто з`явитися, щодо отримання довідки ВПО, про що остання письмово повідомлялася та отримувала вказані листи, для оформлення документів і отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 не прийшла, що можна розцінити, як відмову щодо отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. Апелянт також зазначив, що законодавством не передбачено подання заяви на отримання довідки внутрішньо переміщеної особи поштою, через скриньку чи в інший спосіб, оскільки заявник повинен особисто з`явитися для написання заяви та надати необхідні документ. Отже, заява позивача не можу бути розглянута в розрізі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706) та була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за вислугою років, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.5-6,7, 9).

Позивач мав статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.02.2016 № , фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_2 (а.с.8). Відповідно до довідки відповідача, довідка ВПО від 22.02.2016 скасована 14.01.2020 (а.с.37).

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 22.04.2020, в якій просила відповідача взяти на облік як внутрішньо переміщену особу та вказала фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , а також зазначила, що обставиною, що спричинило внутрішнє переміщення є розморожена система опалення, стелі вимагають ремонту і зміни (а.с.40).

Також, 22.04.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила призначити щомісячну адресну допомогу особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.41).

Відповідач листом від 05.05.2020 №1707/06 повідомив позивача, що на питання щодо отримання довідки ВПО було надано роз`яснення листом від 14.11.2019 №01-41-1224, в якому наголошено, що ОСОБА_2 отримала письмову відмову у видачі довідки ВПО разом з рішенням Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 №1240/2418/18, а також роз`яснення міститься у листі від 02.12.2019 №01-41-1286. Також зазначено, що у зв`язку з тим, що на попередні звернення були надані обґрунтовані відповіді, у термін визначений законодавством, а також згідно ст.8 Закону України Про звернення громадян повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання не розглядаються (а.с.44).

З довідки відповідача наданої суду першої інстанції вбачається, що 23 квітня 2020 року, через скриню, до управління соціального захисту населення було надано пакет документів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою на отримання Довідки внутрішньо переміщеної особи та заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів , що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. Відповідно Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2019 року №509: Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття па облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), тобто для отримання довідки вимушено переміщеної особи громадянин повинен особисто звернутися до уповноваженого органу. На документи, які були надані через скриню 23 квітня 2020 року, спеціалістом управління соціального захисту населення було надано письмову відповідь за №1707 від 05.05.2020 та надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом (а.с.45-46).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1706, визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 4 Закону № 1706, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

Статтею 14 Закону № 1706 передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Згідно вимог Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (далі Порядок № 509) довідки про підтвердження факту внутрішньої переміщеної особи видаються департаментом соціального захисту населення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 постанови КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

На отримання довідки мають право особи, житлові приміщення яких зруйновані або стали непридатними для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується відповідним актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), та неповнолітні діти, які отримали паспорт громадянина України, незалежно від наявності (відсутності) реєстрації місця проживання, якщо інформацію про них внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно пункту 4 Порядку № 509, під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

З наведених вище положень законодавства вбачається, що при розгляді заяв про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суб`єкт владних повноважень повинен або видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або прийняти рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмовию. Розгляд заяв у відповідності до Закону України Про звернення громадян законодавством не передбачено.

При цьому, підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Підстави, з яких заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи визначені ч. 10 ст. 4 Закону, а саме, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення; у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Також, підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, серед яких: відсутність обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; втрата або викрадення документів, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулась 22.04.2020 через скриню до відповідача з заявою установленого зразка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, до яких надані усі належні документи.

Судом встановлено, що факт проживання ОСОБА_1 на час проведення антитерористичної операції на території м. Попасна підтверджується реєстрацією у паспорті громадянина України.

Відповідачем заява розглянута у відповідності до Закону України Про звернення громадян у відповідності до цього Закону та листом від 05.05.2020 №1707/06 надано відповідь (а.с.40,44).

Щодо посилання апелянта на не додержання позивачем вимог законодавства в частині належного способу звернення з заявою, а саме на те, що позивач не звернулась з такою заявою особисто, суд зазанчає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", яким з метою запобігання негативному розвитку епідемічної ситуації та забезпечення додержання статті 49 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України, введено ряд обмежувальних карантинних заходів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 №291, від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 №392, від 17.06.2020 № 500) Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на період з 12.03.2020 по 31.07.2020 введено карантин на всій території України.

Крім того, згідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264, установлено, що заява та документи, необхідні для призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю можуть бути надіслані поштою.

Особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновками суду першої інстацнії, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, позивач особисто через скриню звернулася до відповідача з відповідними заявами та документами.

Таким чином, заява позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи безпідставно не була розглянута відповідачем у відповідності до вимог Закону № 1706 та Порядку № 509 і не було прийнято передбачене законодавством рішення за результатами розгляду цієї заяви.

Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву від 22.04.2020 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у відповідності до вимог Закону № 1706-VII та Порядку № 509 та прийняти відповідне рішення.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. у справі № 360/2334/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. у справі № 360/2334/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 02 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова