Справа № 520/6473/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 р.Справа № 520/6473/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Панов М.М., м. Харків) від 13.08.2020 (повний текст рішення складено 25.08.2020 року) по справі № 520/6473/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Фірма Лайт-Тек", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 15.04.2020 № 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області винесено всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі №520/6473/2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області засобами поштового зв`язку було направлено запит підприємству ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» від 04.10.2020 р. № 4007/10/20-40-05-11-16 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), щодо господарських відносин ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» з ТОВ «МЕРИТУМ» () за березень 2019 року.

Листом від 29.10.2019 р. № 87/1336/19 (вх. № 1089/10 від 30.11.2019 р.) ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» () було відмовлено в наданні документів по взаємовідносинам з ТОВ «МЕРИТУМ» () за березень 2019 року.

У зв`язку з ненаданням ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» () у запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит заступником начальника Головного управління ДПС у Харківській області було прийнято рішення про проведення позапланової виїзної перевірки.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 № 1199 та направлення від 28.02.2020 № 1453, відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «Фірма Лайт-Тек», з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «МЕРИТУМ» () за березень 2019 року та подальшої реалізації.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.03.2020 р. № 779/20-40-05-11-10/37458975, в якому перевіряючими зафіксовані порушення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме заниження суми що сплачується до державного бюджету на загальну суму ПДВ 295225,00 гривень.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.04.2020 р. № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 369031,25 грн.

Не погодившись з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність реального виконання господарських операцій між підприємством позивача та його контрагентом, виходячи не лише з якості окремого недоліку, а всіх доказів у сукупності (ненадання сертифікатів якості, експлуатаційних документів виробників, відомостей про виробника, відсутність інформації про навантаження та розвантаження).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За правилами пп. «а» п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За змістом п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема з придбанням або виготовленням товарів та послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Операції, які дають право платнику податку на формування податкового кредиту, мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника

Враховуючи наведене, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Постановляючи рішення про відмов у в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» () в особі директора Антоненко Вадима Миколайовича, були укладені наступні договори: з ТОВ «МЕРИТУМ» () укладено Договір поставки товару № 33-03 від 01.03.2019; з ТОВ «МЕРИТУМ» () та TOB «АСС-ПОЛІГРАФПАК» () укладено Договір від 03.02.2020 № 5/20 про відступлення прав вимоги; з ТОВ «МЕРИТУМ» () та ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК» () укладено Договір від 02.01.2020 № 1/20, про відступлення прав вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області складено узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ «МЕРИТУМ» () з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за звітні періоди декларування ПДВ лютий-березень 2019 року, відповідно до якої встановлено нереальне оформлення господарських операцій з контрагентом-покупцем ТОВ «Фірма Лайт-Тек» () на суму ПДВ 295225,48 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що аналізом придбання та реалізації ТОВ «МЕРИТУМ» () в розрізі номенклатури товару згідно з базою «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що товари реалізацію яких у березні 2019 року оформлено на адресу ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» (Блок аварійного живлення Ni-CD 10Ач, стабілізатор напруги ДИА-Н СН-300-м, стабілізатор напруги ДИА-Н CH-300-м, блок аварійного живлення Ni-CD 10Ач, корпус світильника ДБО 02-60-01, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм, корпус світильника ДБО 02-80-01, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм, корпус світильника ДБО 02-120, корпус світильника ДБО 01-03, корпус світильника ДБО 02-60-01, лампа ЛЕД «промислова» Е27 58 Вт, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм.) ТОВ «МЕРИТУМ» нібито придбало у ТОВ "ГОЛДМАРТ" (), який в свою чергу ці товари, ані придбавав, ані імпортував у 2019 році. Крім того, по ТОВ «Голдмарт» () за період діяльності березень 2019 року, наявна узагальнена податкова інформація складена ГУ ДПС у Харківській області, якою встановлено нереальність господарських операцій (неправомірність визначення податкових зобов`язань) по взаємовідносинам з контрагентом-покупцем ТОВ «МЕРИТУМ» у березні 2019 року. Отже, спостерігається обрив ланцюга постачання товарів.

Також суд першої інстанції вказав, що згідно з інформацією, викладеною в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 по справі № 757/62163/19-к в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002376 від 30.05.2019, згідно з якою «...невстановленими слідством особами в період 2018-2019 років розроблено та втілено у життя злочинний механізм, діяльність якого направлена на створення (придбання) ряду суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, пособництву ухиленню від сплати податків в особливо великих розмірах підприємствами реального сектору економіки, шляхом документального оформлення безтоварних операцій, внесення завідомо неправдивих відомостей до фінансово-господарських документів підприємств щодо псевдо операцій з реалізації ТМЦ (робіт, послуг) з використанням підприємств, які мають ознаки «фіктивності» і створені з метою прикриття незаконної діяльності, зокрема: ТОВ «Голдмарт» (), ТОВ «Меритум» (), ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК» ().

В акті перевірки податковим органом також вказувалося про те, що ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" (код за ) до перевірки не було надано документів у яких зазначались би технічні характеристики товарів нібито придбаних у ТОВ «МЕРИТУМ», а тому не має можливості встановити інформацію щодо виробника або походження зазначеної продукції, що може вказувати на фіктивність господарських операцій щодо придбання ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" (код за ) вищезазначених товарів у ТОВ «МЕРИТУМ» (код за ) у березні 2019 року.

Також, на думку податкового органу, про формальність складених документів, укладених між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «МЕРИТУМ» свідчить й те, що відповідно до товарно-транспортних накладних, пунктом навантаження є м. Харків, пров. Динамівський, 4. Згідно з даними ІС «Податковий блок», податковою адресою ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК» () є пров. Динамівський 4, м. Харків.

Вказані обставини, за висновками податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, свідчать про відсутність реальності господарських операцій між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «МЕРИТУМ» та як наслідок завищення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» податкового кредиту за березень 2019 року на суму ПДВ 295225 грн.

З приводу наведених вище висновків податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «МЕРИТУМ» (постачальник) ТОВ «Фірма Лайт-тек» (покупець) укладено договір поставки № 33-03 від 01.03.2019 р., за умовами якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні товар в асортименті (далі - товар (товари), а Покупець зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму і прийняти вказаний товар (товари). Найменування товарів (номенклатура), асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, сума (вартість) партії та кількість товару, що входить у партію, визначається товарними (видатковими) накладними підписаними сторонами. Поставка товарів здійснюється на умовах EXW або СРТ, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Місце поставки - склад Покупця склад Постачальника, що обумовлюється Сторонами окремо будь-яким зручним для них способом. Право власності на поставлені товари переходить до Покупця в момент прийняття товару у місці поставки визначеному пунктом 2.1. цього Договору. Передача товару від Постачальника Покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій зазначається найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціна товару та загальна вартість товару, що постачається.

Умовами договору також передбачено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати встановленим на них державним стандартам або умовам що зазвичай пред`являються до аналогічного типу товарів. Оплата Товару здійснюється у розмірі повної вартості товару, шляхом безготівкового переказу відповідної грошової суми на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах постачальника в цьому договорі (а.с. 30).

На підтвердження реальності вчинення цього правочину позивачем надані копії належним чином складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.03.19 № 30, від 20.03.19 № 29, від 20.03.19 № 28, від 28.03.19 № 31, від 29.03.19 № 32; видаткові накладні від 25.03.19 № 172, від 20.03.19 № 171, від 20.03.19 № 170, від 28.03.19 № 173, від 29.03.19 № 174; товарно-транспортні накладні від 25.03.19 № 172, від 20.03.19 № 170, від 20.03.19 № 171, від 28.03.19 № 173, від 29.03.19 № 174, витяг з реєстру довіреностей, виданих ТОВ «Фірма Лайт-Тек» для отримання продукції; договори про відступлення прав вимоги від 03.02.2020 р. № 5/20, від 02.01.2020 року № 1/20; платіжні доручення від 06.05.19 № 514, від 15.05.19 № 560, від 26.06.19 № 733, від 05.08.19 № 881, від 15.01.20 №43, від 28.01.20 № 84, від 05.02.20 № 99.

Вказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПК України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак вони підтверджують реальність вчинених підприємством господарських операцій.

Що стосується посилання податкового органу на те, що аналізом придбання та реалізації ТОВ «МЕРИТУМ» () в розрізі номенклатури товару згідно з базою «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що товари реалізацію яких у березні 2019 року оформлено на адресу ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» (Блок аварійного живлення Ni-CD 10Ач, стабілізатор напруги ДИА-Н СН-300-м, стабілізатор напруги ДИА-Н CH-300-м, блок аварійного живлення Ni-CD 10Ач, корпус світильника ДБО 02-60-01, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм, корпус світильника ДБО 02-80-01, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм, корпус світильника ДБО 02-120, корпус світильника ДБО 01-03, корпус світильника ДБО 02-60-01, лампа ЛЕД «промислова» Е27 58 Вт, радіатор охолодження алюмінієвий анодірований 500 мм.) ТОВ «МЕРИТУМ» нібито придбало у ТОВ "ГОЛДМАРТ" (), який в свою чергу ці товари, ані придбавав, ані імпортував у 2019 році, колегія суддів зазначає, що оскільки договір поставки № 33-03 від 01.03.2019 р. укладався в березні 2019 року, тобто на початку 2019 році, посилання податкового органу на те, що ТОВ «МЕРИТУМ» нібито придбало у ТОВ "ГОЛДМАРТ", яке в свою чергу ці товари, ані придбавав, ані імпортував у 2019 році не спростовують факту реальності вчинення правочину між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «МЕРИТУМ», оскільки такий товар міг бути придбаний (імпортований) контрагентом (ТОВ "ГОЛДМАРТ") постачальника за договором № 33-03 від 01.03.2019 році (ТОВ «МЕРИТУМ») раніше, але податковим органом вказану обставину при проведенні перевірки враховано не було.

Крім того, податковий орган послався на те, що по ТОВ «Голдмарт» () за період діяльності березень 2019 року, наявна узагальнена податкова інформація складена ГУ ДПС у Харківській області, якою встановлено нереальність господарських операцій (неправомірність визначення податкових зобов`язань) по взаємовідносинам з контрагентом-покупцем ТОВ «МЕРИТУМ» у березні 2019 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наявність такої інформації сама по собі не свідчить про нереальність вчинення правочину підприємством позивача, оскільки при проведенні податкової перевірки контролюючим органом надавалася оцінка реальності (чи нереальності) господарської операції, яка мали місце у березні 2019 році саме між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «МЕРИТУМ». Крім того, колегія суддів зазначає, що податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічної звірки, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Що стосується посилання апелянта на відсутність документів щодо якості придбаного товару колегія суддів зазначає, що такі документи самі по собі не містять інформацію про господарську операцію з придбання цього товару, отже не є підставою для бухгалтерського обліку такої господарських операції. Крім того, ані податковим органом, ані судом першої інстанції не зазначено, яких саме технічних документів, обов`язкова наявність яких передбачена договором та/або будь-яким нормативно-правовим актом, не було надано до перевірки та до суду.

Такої позиції також дотримується Верховний Суд у постанові від 25.06.2019 у справі № 1240/1982/18, де зазначається, що висновки про відсутність фактичного виконання господарської операції не можуть обґрунтовуватися залежно від наявності чи відсутності, технічних документів або паспортів на отримані товари.

Положеннями ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд зазначає, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України. Досліджені первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону № 996-XIV, статті 44 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Що стосується посилання податкового органу на те, що про формальність складених документів, укладених між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «МЕРИТУМ» свідчить й те, що відповідно до товарно-транспортних накладних, пунктом навантаження є м. Харків, пров. Динамівський, 4 і ця адреса є податковою адресою ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК» () є пров. Динамівський 4, м. Харків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 Господарського кодексу України договором поставки може бути передбачене відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

У договорі поставки можуть бути обумовлені зокрема особливості завантаження на транспортні засоби, способи доставки до основного перевізника, завантаження на основний транспорт, розвантаження на склад підприємства тощо.

Пунктом 11.1 правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі -Правила № 363) визначено, що ТТН є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно з абз. 2 п. 11.1 розділу 11 Правил № 363 ТТН може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судовим розглядом встановлено, що ТТН оформлені відповідно до вимог законодавства, а інформація про супровідні документи на вантаж не є обов`язковою в розумінні абз. 2 п. 11.1 розділу 11 Правил № 363.

В свою чергу, діючим законодавством не передбачено обов`язок покупця відносно встановлення фактичної можливості продавця по здійсненню перевезення товарів з податкової адреси до адреси навантаження, та обов`язку щодо з`ясування законності перебування складу постачальників за тією чи іншою адресою. Крім того, колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки податковим органом не досліджувалося питання щодо наявності або відсутності договірних відносин стосовно приміщення за адресою навантаження у ТОВ «МЕРИТУМ», а отже такі твердження перевіряючих ґрунтуються на їх припущеннях та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Що стосується посилання податкового органу та суду першої інстанції на те, що Згідно з інформацією, викладеною в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 по справі №757/62163/19-к в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002376 від 30.05.2019, згідно з якою «...невстановленими слідством особами в період 2018-2019 років розроблено та втілено у життя злочинний механізм, діяльність якого направлена на створення (придбання) ряду суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, пособництву ухиленню від сплати податків в особливо великих розмірах підприємствами реального сектору економіки, шляхом документального оформлення безтоварних операцій, внесення завідомо неправдивих відомостей до фінансово-господарських документів підприємств щодо псевдо операцій з реалізації ТМЦ (робіт, послуг) з використанням підприємств, які мають ознаки «фіктивності» і створені з метою прикриття незаконної діяльності, зокрема: ТОВ «Голдмарт» (), ТОВ «Меритум» (), ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК» (), колегія суддів зазначає наступне належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст.ст. 73, 74 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 КК України та ст. 212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Вироків у кримінальних провадженнях щодо фактів вчинення позивачем чи його контрагентами протиправних діянь контролюючим органом до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що при прийнятті рішення у справі була застосована правова позиція Верховного суду, викладена в постановах Верховного Суду від 22.01.19 у справі № 826/18174/13-а, від 22.11.2016 у справі № 826/11397/14, від 31.03.2020 року у справі № 520/8893/18, в яких зазначається «....що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 КК України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, не могла бути не врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами ».

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази відкриття кримінального провадження за фактом вчинення злочину, передбаченого саме ст. 205 КК України, стосовно фіктивності ТОВ «МЕРИТУМ». Також, відсутні будь-які докази фіктивності чи незаконної діяльності контрагента позивача - ТОВ «МЕРИТУМ».

Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 по справі №757/62163/19-к, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002376 накладений арешт на активи - суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ та по тексту якої йдеться про наявність ознак «фіктивності», зокрема, у ТОВ «МЕРИТУМ».

В свою чергу, кримінальне провадження № 0002376 від 30.05.2019 року, на яке посилається суд, відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Вирок суду у кримінальній справі відносно посадових осіб контрагента позивача - ТОВ «МЕРИТУМ», згідно якого можливо було б прослідкувати причинно-наслідковий зв`язок між вчиненим кримінальним правопорушенням контрагента та діяльністю підприємства позивача в частині виконання вимог податкового законодавства України, судами не виносився , як і відсутнє саме кримінальне провадження відносно посадових осіб та/або засновників ТОВ «МЕРИТУМ».

Також колегія суддів зазначає, що ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2020 р. скасована ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 р. у справі № 757/62163/19-к в частині накладення арешту на активи - суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що належить, зокрема, ТОВ «МЕРИТУМ». Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2020 року у справі № 757/16220/20-к, якою скасований арешт, накладений на рахунки відкриті у банківських установах, зазначається, що, зокрема, ТОВ «МЕРИТУМ», не має процесуального статусу в кримінальному провадженні № 0002376 та причетність його до вчиненого кримінального правопорушення не встановлена (а.с. 170-186).

Колегія суддів зазначає, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції визначив, що ... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління..

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб`єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 р. справа № 826/8016/13-а, адміністративне провадження № К/9901/4058/18, від 10.09.2018 р. справа № 826/25442/15, адміністративне провадження № К/9901/24925/18, від 11.09.2018 р. у справі № 810/2677/17, адміністративне провадження № К/9901/47242/18 та ін.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, є наявність ділової мети у діях платника податку, а саме, продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Судовим розглядом встановлено, що внаслідок проведення господарських операцій між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «МЕРИТУМ» відбулися зміни в структурі активів підприємства позивач, оскільки придбаний товар (комплектуючі) використовувався у власній господарській діяльності з метою подальшої реалізації господарюючим суб`єктам, про що свідчить надані до суду першої інстанції акти списання ТМЦ, накази про збірку світильників, договори, видаткові накладні, податкові накладні, ТТН, акти здавання-приймання робіт та інші, які свідчать про те, що придбаний у ТОВ «МЕРИТУМ» товар - електротехнічна продукція, використовувалась у виробництві (збірці) світильників, які в подальшому реалізовувались покупцям (замовникам) - ПАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «ДТЕК ЕСКО» (а.с. 63-95).

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі встановлених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачем не доведено факту вчинення господарських операцій, які не мали реального характеру, оскільки наведені податковим органом а акті перевірки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. В свою чергу, позивачем до перевірки та під час судового розгляду справи надано належні та допустимі докази, які підтверджують реальність господарської операції з ТОВ «МЕРИТУМ».

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі №520/6473/2020 прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі №520/6473/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 15.04.2020 №1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (пр. Московський, 52, 4 поверх, м. Харків, 61001, ) витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 13838 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 67 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 03.12.2020 року