Справа № 580/4885/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року справа № 580/4885/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

02.11.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Дербеньової С.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення, що оформлене протоколом від 02.07.2020 №50, про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком згідно з заявою від 25.06.2020;

зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на підставі його заяви від 25.06.2020 з дати набуття права на пенсію (27.06.2020);

стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесених судових витрат, що включають сплачений судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звертався заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком, на що отримав відмову з підстав недостатності страхового стажу. Вважає незаконним не врахування такого стажу на роботі в Установі ЕЧ 325/92 УВС Черкаського облвиконкому з 20.06.1979 до 06.05.1980, в Колгоспі імені Кутузова з 15.05.1991 до 18.08.1999 включно.

Ухвалою суду від 04.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 09.11.2020, а позивач - 11.11.2020, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про поштові вручення.

19.11.2020 відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначив, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2020 до 31.12.2020 не менше 27 років, а загальний страховий стаж позивача становить 24 роки 22 дні. Тому відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказав, що оскільки в трудовій книжці позивача за період роботи в «Установі ОУ» наявні виправлення у даті прийняття на роботу (в році) та інших документів на підтвердження стажу позивач не надав, відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 20.06.1979 до 06.05.1980 до страхового стажу. Додатково зазначив, що подвоєння страхового стажу в разі наявності роботи за сумісництвом одночасно в двох організаціях чинним законодавством не передбачено. Тому вимоги позивача врахувати при обчисленні страхового стажу додатково період роботи в Колгоспі імені Кутузова за період з 15.05.1991 до 18.03.1994 є безпідставними. Просив врахувати дискреційність повноваження щодо обчислення страхового стажу та призначення пенсії.

02.12.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що не визнає наведені відповідачем у відзиві заперечення, вважає їх такими, що суперечать дійсним обставинам справи та чинному законодавству, і не спростовують доводів та аргументів позовної заяви.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до записів його трудовогї книжки працював у періоді з 01.09.1977 до 01.07.2008. 25.06.2020 позивач заявою звернувся до відповідача про призначення йому пенсії за віком. До неї додав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (1), заяву про призначення пенсії (1), паспорт (1), трудову книжку (2) - б/н, НОМЕР_3 , диплом про навчання (2) - 212454, 9007, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (3) -179 (1)5794, 23, 24, довідку про прийняття на роботу (4) - 26, 23, 179(1)5794, 25.

Листом від 14.07.2020 №2300-0302-В/33513 відповідач повідомив. При розгляді його заяви про призначення пенсії за віком та доданих до неї документів встановлено, що страховий стаж становить 24 роки 22 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 20.06.1979 до 06.05.1980 в «Установі ОУ», оскільки в записі трудової книжки на прийнятті нерозбірливо зазначено рік наказу. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком, відповідач прийняв рішення - протокол від 02.07.2020 №50 про відмову в призначенні пенсії. Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Згідно з п.п.1,2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Отже, законодавством, яке діяло в минулому та нинішнім законодавством України, що регулює призначення пенсії передбачено, що до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах. В установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на 01.01.2020 страхового стажу не менше 27 років вона має право на отримання пенсії за віком.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, тобто для вірного обчислення страхового стажу особи, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Підтвердженням страхового стажу можуть бути довідки.

Згідно з записами трудової книжки позивача НОМЕР_3 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач 20.06.1979 прийнятий до Установи ЕЧ 325/92 УВС Черкаського облвиконкому різноробочим на ремонтно-будівельні роботи (наказ від 20.06.79 №80от) 10.12.1979 звільнений за власним бажанням (наказ від 04.12.1979 №168от). 11.12.1979 переведений слюсарем з ремонту водопроводу. 06.05.1980 звільнений у зв`язку з призовом до армії (наказ від 05.05.1980 №115от).

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця. Отже, вказані записи трудової книжки у періоді з 20.06.1979 до 06.05.1980 є розбірливими для сприйняття, а доводи відповідача не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

В постанові Верховного Суду (далі - ВС) від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, в якій вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

ВС у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також врахував висновки Верховного Суду (далі - ВС) викладені у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, в якій ВС наголосив, що: «формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідач суду не надав. Отже, позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах, а вказані вище записи трудової книжки позивача підтверджують наявність у нього стажу за вказаний період для врахування його при обчисленні і призначенні пенсії за віком.

Що стосується неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його роботи в Колгоспі імені Кутузова в період з 15.05.1991 до 18.08.1999 включно, суд врахував таке.

З трудової книжки суд встановив, що 15.05.1991 позивач прийнятий в члени колгоспу ім. Кутузова згідно з заявою і направлений на роботу в тракторну бригаду трактористом (наказ від 15.05.1991 №2). З 20.02.1998 працював слюсарем в колгоспі, з 21.02.1999 - мотористом 6 розряду. 18.08.1999 позивач розрахований з членів колгоспу згідно з його заявою за власним бажанням (наказ від 18.08.1999 №4).

Архівною довідкою Дмитрушівської сільської ради с. Старі Бабани від 17.04.2020 №23 про заробітну плату для обчислення пенсії підтверджується, що позивачу нараховувалася заробітна плата у колгоспі ім. Кутузова с. Старі Бабани з квітня 1991 до серпня 1999 року. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1991-1999 роки.

Довідкою Дмитрушівської сільської ради с.Старі Бабани від 17.04.2020 №25 підтверджується, що позивач був членом колгоспу ім.Кутузова: з квітня 1991року до грудня 1991 року, з лютого 1992 року до листопада 1992 року, з січня 1993 року до грудня 1993 року, з січня 1994 року до грудня 1994 року, з січня 1995 року до червня 1995 року, з серпня 1995 року до грудня 1995 року, з січня 1996 року до грудня 1996 року, з січня 1997 року до грудня 1997 року, з січня 1998 року до грудня 1998 року, з січня 1999 року до серпня 1999 року. Довідка видана на підставі книги обліків розрахунків з оплати праці за 1990-1999 роки.

Суд дійшов висновку, що вказаними вище документами та записами в трудовій книжці колгоспника, яка належать позивачу підтверджується, що позивач, працюючи у період з квітня 1991 року до серпня 1999 року на посадах тракториста, слюсаря та моториста 6 розряду, виконував вказану йому роботу, отримував за неї заробітну плату, а відтак має право на зарахування вказаного трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком.

Дотримуючись вимог ч.2 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв та прийняв спірне рішення упереджено та без дотримання принципу пропорційності (необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення) з порушенням вимог закону і відповідні доводи позивача є обґрунтованими. Отже, спірне рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням підстав його прийняття.

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи у призначенні пенсії за віком відповідач порушив вказані вище норми законодавства, з огляду на що спірне рішення від 02.07.2020 №50 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно його заяви є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на підставі заяви позивача від 25.06.2020 з дати набуття права на пенсію - 27.06.2020 (позивачу виповнилося 60 років), як просить позивач у позові, не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки у заявлених спірних правовідносинах відповідач не наділений правом обрати будь-який вид правомірного рішення. За наявності в особи достатнього страхового стажу та віку відповідач зобов`язаний прийняти рішення - акт владно-розпорядчого характеру про призначення визначеного виду пенсії. Тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд встановив, що професійну правничу правову допомогу позивачу під час підготовки до розгляду справи №580/4885/20 надавав адвокат Дербеньова С.В. згідно з договором від 17.05.2020 №17/05/2020 про надання правової допомоги. Безпосередня її участь підтверджується її підписами позовної заяви, відповіді на відзив, запитів і заяв у справі.

Предметом вказаного договору зазначено надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу клієнта в судах, складення, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Вартість таких послуг згідно з п.3.3 розраховується погодинно та сплачується на підставі розрахунку. Ціна за 1 годину становить 200,00грн.

Згідно з попереднім розрахунком витрат на правничу допомогу від 26.10.2020 (далі - Розрахунок) вказаний адвокат на виконання договору надав позивачу правову допомогу в адміністративній справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідно до переліку: аналіз документів позивача - 200,00грн; складання адвокатського запиту від 20.07.2020 вих.№08/20 - 100,00грн; складання адвокатського запиту від 17.08.2020 вих.№09/20 - 100,00грн; складання заяви позивачу до відповідача про надання документів - 100,00грн.; складання позовної заяви - 600,00грн; підготовка додатків до позовної заяви - 100,00грн.; узгодження з позивачем правової позиції - 100,00грн.; складання відповіді на відзив - 600,00грн.; узгодження правової позиції на підставі складеної відповіді на відзив - 100,00грн. Всього - 2000,00грн. Попередня орієнтовна сума судових витрат, які поніс та очікує понести позивач, становить 2840,80грн.

Згідно з актом наданих послуг (правової допомоги) від 26.10.2020 №17/05/20-1 адвокат надав, а позивач прийняв послуги (правову допомогу) згідно з переліком: аналіз документів позивача (1 год.) - 200,00грн; складання адвокатського запиту від 20.07.2020 вих.№08/20 (30хв.) - 100,00грн; складання адвокатського запиту від 17.08.2020 вих.№09/20 (30хв.) - 100,00грн; складання заяви позивачу від 03.09.2020 до відповідача про надання документів (30хв.) - 100,00грн.; складання позовної заяви (3 год.) - 600,00грн; підготовка додатків до позовної заяви (30хв.) - 100,00грн.; узгодження з позивачем правової позиції на підставі складеної позовної заяви (30хв.) - 100,00грн. Всього - 1300,00грн.

Квитанцією від 26.10.2020 №ПН2 підтверджується оплата вказаної вище суми (1300,00грн.) в призначенні платежу якої зазначено - оплата за надання послуг (правової допомоги) згідно з актом від 26.10.2020 №17/05/20-1.

Актом наданих послуг (правової допомоги) від 24.11.2020 №17/05/20-2 підтверджується складання адвокатом відповіді на відзив (3 год) - 600,00грн., узгодження з позивачем правової позиції на підставі складеної відповіді на відзив (30хв.) - 100,00грн. Всього 700,00грн. Оплата вказаних послуг адвоката підтверджується копією квитанції від 24.11.2020 №57 на суму 700,00грн.

Отже, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу позивача склала 2000,00грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, безпосередня участь адвоката у цій справі та понесення у зв`язку з цим судових витрат позивачем доведена сукупністю належних і достовірних доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати з отримання професійної правничої допомоги, сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підтвердженого квитанцією від 26.10.2020 №52306533 в сумі 840,80грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, зважаючи на результат вирішеного спору, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-20, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що оформлене протоколом від 02.07.2020 №50 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з його заявою від 25.06.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) у встановленому чинним законодавством порядку призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на підставі його заяви від 25.06.2020 з дати набуття права на пенсію -27.06.2020.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80грн. (вісімсот сорок гривень вісісдесят копійок) та витрати, пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги адвоката, в розмірі 2000,00грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 03.12.2020.