Справа № 295/11900/20
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року м.Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

представника позивача, адвоката Грабчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в :

01.10.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ №3199184 від 27.09.2020, винесену поліцейським роти 4 батальйону 1 УПП в Житомирській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Кучером Миколою Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

Позов обґрунтовується тим, що 27.09.2020 постановою поліцейського УПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Кучера Миколи Володимировича (1 батальйон 4 рота) серії ЕАМ 3199184 (далі по тексту - постанова) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, у зв`язку з тим, що водій, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний в поєднанні з жовтим, також не ввімкнув покажчик повороту при зміні напрямку, та рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій без наміру повороту ліворуч об`їзду, чим порушив п.8.7.3.є. ПДР порушення на заборонований сигнал поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформує про наступне ввімкнення зеленого сигналу. У позові позивач вказує, що не порушував правила дорожнього руху України, а саме п.8.7.3.є ПДР, та що вказана постанова не відповідає обставинам справи і вимогам закону, оскільки працівником поліції не встановлені фактичні обставини справи щодо керування позивачем транспортним засобом, не зазначено доказів, на яких ґрунтується його постанова та не надано можливості скористатись правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

05.10.2020 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира відкрито провадження у адміністративній справі №295/11900/20, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 22.10.2020 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказував на фіксацію факту проїзду позивача на заборонений сигнал світлофора, відсутність доказів обмеження реалізації його прав, закріплених ст.268 КУпАП, зазначено також, що постанову винесено згідно вимог КУпАП, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с.29-35). На підтвердження викладених у відзиві заперечень до відзиву додано також диск з відеофіксацією з місця події.

28.10.2020 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, яку від імені позивача подав його представник, адвокат Грабчука О.В.. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, зокрема, про фактичне порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки поліцейський прийняв клопотання ОСОБА_1 та відмовив у його задоволенні, що зафіксовано на відео. Таку відмову поліцейський Кучер М.В. обґрунтував тим, що ОСОБА_1 водій, а тому сам являється фахівцем в галузі правил дорожнього руху. Також, представником позивача зазначено, що разом з відзивом відповідач не направив копію диску з відеозаписами (що додаються до відзиву), чим порушив вимогу ч.3 ст.162 КАС України. Крім того, щодо долученого відповідачем відеозапису до відзиву від 22.10.2020, у відповіді на відзив зазначено, що в оскаржуваній постанові в графі «До постанови додаються» поліцейським ОСОБА_2 нічого не зазначено, отже, такі відеозаписи не можуть бути прийняті судом як докази вчинення правопорушення. В заперечення доводів відповідача щодо не підтверджених витрат позивача на правову допомогу, представник ОСОБА_1 , адвокат Грабчук О.В. зазначає, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, а тому додані до позовної заяви договір, розрахунок судових витрат та акт виконання договору є належними доказами понесених позивачем на правничу допомогу. З вищевикладених підстав представник позивача просив скасувати оскаржувану постанову (а.с.36-41).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Грабчук О.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 10.11.2020, не з`явився, про дату час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 27.09.2020 постановою поліцейського УПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (1 батальйон 4 рота) серії ЕАМ 3199184 (далі по тексту - постанова) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, у зв`язку з тим, що водій, керуючи транспортним засобом здійснив проїзд на заборонний сигнал світлофора, а саме червоний в поєднанні з жовтим, також не ввімкнув покажчик повороту при зміні напрямку, та рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій без наміру повороту ліворуч об`їзду, чим порушив п.8.7.3.є. ПДР порушення на заборонний сигнал поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформує про наступне ввімкнення зеленого сигналу (а.с.10).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені, Конституцією та законами України.

Порядок та процедура винесення постанови про адміністративне правопорушення регулюються нормами статтей 254, 258, 276, 283 КУпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі-Інструкція №1395).

У відповідності до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема за порушення приписів ч.2 ст.122 КУпАП.

Відтак, судом встановлено, що відповідач мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення, визначене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно з пунктом 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена, зокрема, статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ст.122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 8.7.3. «е» ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з частиною третьою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: […] технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) […].

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, про що неодноразово вказував Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАМ 3199184 від 27.09.2020, винесеної відносно ОСОБА_1 , вбачається, що підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення стало те, що 27.09.2020 о 02 год 38 хв, останній керував автомобілем Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на площі Соборній,1 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний в поєднанні з жовтим, також не ввімкнув покажчик повороту при зміні напрямку, та рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій без наміру повороту ліворуч об`їзду, чим порушив п.8.7.3.є.ПДР порушення на заборонований сигнал поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформує про наступне ввімкнення зеленого сигналу.

При цьому, у позовній заяві позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечує в повному обсязі.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву також надано CD-диск, що містить три файли з відеозаписами, один з яких стосується фіксації рух транспортного засобу, а два інших - розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача на місце його вчинення.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова серії ЕАМ 3199184 від 27.09.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальностіне містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення та технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не відповідає критеріям належності та допустимості. Відтак, суд не може прийняти доданий відповідачем відеозапис як доказ вчинення адміністративного правопорушення з підстав його неналежності та недопустимості.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень <…>, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення <…> покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, а подані відповідачем докази не прийняті судом як неналежні та недопустимі, а інших доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАМ 3199184 від 27.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Окрім того, суд визнає обгрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення права позивача на правову допомогу, що зафіксовано як на відеозаписі, наданому позивачем. Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що інспектор зазначив "визивайте свого адвоката", порушення прав позивача не спростовують, оскільки, не зважаючи на те, що позивач викликав адвоката, інспектор здійснював оформлення постанови, не очікуючи адвоката. При цьому, на вперше заявлене клопотання позивача щодо необхідності правової допомоги, інспектор зазначив, що прийняв вказане клопотання, проте, відмовляє у його задоволенні.

Таким чином, інспектор не вжив жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, і також є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, суд зауважує також, що у відповідності до ч.3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач вчинив зазначене у постанові адміністративне правопорушення на площі Соборній,1. В той час, як у відзиві на позов відповідач зазначає "відповідно до відеофайлу... чітко видно, що авто позивача на Чуднівському мосту рухається в крайній лівій смузі, при тому як права смуга для руху вільна". Тобто, місце вчинення адміністративного правопорушення, за твердженням відповідача - Чуднівський міст, а значить, вказане в оскаржуваній постанові місце вчинення адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, наявні підстави для скасування оскаржуваної у справі постанови серії ЕАМ 3199184 від 27.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, тому позов у справі підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

У позові було зазначено про наявність судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн та витрат на послуги адвоката, попередній (орієнтовний) розрахунок останніх додано до позовної заяви. Під час розгляду справи представником позивача подано уточнений розрахунок судових витрат (а.с.46), за яким, окрім судового збору, визначено згідно наведеного розрахунку розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката, який становить 8100,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору підтверджуються наявною у справі квитанцією від 30.09.2020 на суму 420,40 грн (а.с.8)

На підтвердження судових витрат позивача на послуги адвоката, пов`язаних із розглядом даної справи, до справи подано: договір (угоду) про надання правничої допомоги №29/09/1 від 29.09.2020, укладений між адвокатом Грабчуком О.В. та ОСОБА_1 як клієнтом, предметом якого є надання правничої допомоги клієнту з питання оскарження постанови поліцейського ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3199184 від 27.09.2020 (а.с.12-13); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №685 від 06.09.2012 (а.с.14); ордер серії ЖТ №086497 від 29.09.2020 (а.с.15); копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.16); попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат (а.с.17), уточнені розрахунки (а.с.39, 46) та акти виконання договору, сплати коштів клієнтом адвокату від 01.10.2020 про сплату 4200,00 грн, від 27.10.2020 про сплату 2400,00 грн, та від 10.11.2020 про сплату 1500,00грн. Вказаними документами підтверджується сплата позивачем адвокату за надання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом даної справи, в сумі 8100,00 грн.

Щодо викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача стосовно неналежного оформлення документів на підтвердження витрат позивача на послуги адвоката, а також, їх не співмірності зі складністю справи та ціною позову, суд враховує наступне.

По-перше, щодо співмірності понесених витрат на адвоката зі складністю справи та ціною позову, слід зазначити, що заявлена вимога у позові у даній справі є немайновою, а відтак, не містить ціни позову, тому порівнювати витрати на адвоката з ціною позову у суду підстави відсутні.

По-друге, витрати на правничу допомогу мають бути співмірними як зі складністю справи, так і з обсягом і якістю наданих адвокатом послуг. З матеріалів справи вбачається обсяг належно виконаних адвокатом робіт, а розрахунок (а.с.46) містить їх детальний перелік, вартість та усі необхідні складові. З огляду на зазначене, суд вважає розмір витрат на послуги адвоката, пов`язаних із розглядом даної справи, адекватним і співмірним і складності справи, і обсягу, і якості наданих адвокатом послуг, тому, визнає такий розмір витрат обгрунтованим.

По-третє, щодо належності доказів сплати коштів за послуги адвоката суд враховує, що, зокрема, прибутковий касовий ордер має право виписувати виключно особа, яка отримала готівку за наслідком касової операції, тобто, під час отримання готівки через касу такої особи з відображенням такої операції у відповідних книгах обліку. До справи не надано суду доказів, що адвокат позивача має касу і веде касову книгу, відтак, адвокат не може сам виписувати квитанцію чи касовий ордер про отримання коштів.

Верховний Суд (зокрема, у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19) зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З огляду на зазначене, суд вважає надані до справи докази, зокрема, акти виконання договору, сплати коштів клієнтом адвокату від 01.10.2020, від 27.10.2020 та від 10.11.2020 належними доказами, що підтверджують сплату позивачем адвокату 8100,00 грн за надану останнім правничу допомогу, пов`язану із розглядом даної справи.

Тому, у зв`язку із задоволенням позову у справі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн та витрати на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в сумі 8100,00 грн відшкодовуються позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, у відповідності до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 19, 72-77, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати постанову серії ЕАМ №3199184 від 27.09.2020, винесену поліцейським роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Кучером Миколою Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн та витрати на оплату правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи, у сумі 8520,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач:

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:

Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 10031, м.Житомир, вул. Покровська, 96, .

Суддя Т.А.Воробйова

Дата складення повного рішення - 24.11.2020.

роздрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу