Справа № 420/7390/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7390/20
У Х В А Л А

02 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., за участю секретаря судового засідання Сініцина А.С., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправними та скасування наказів,, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 10.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів, в порядку загального позовного провадження.

05.10.2020 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що враховуючи приписаи ч.2 ст. 78 Закону України «Про державну службу», позивачка пропустила 10-денний строк звернення до суду.

У заяві зазначено, що посилання Позивачки на те, що вона перебувала на лікарняному з 25.06.2020 по 31.07.2020 не є поважною причиною пропуску звернення за захистом до суду через те, що в неї до лікарняного був час на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Також, як встановлено з матеріалів доданих до позовної заяви, то нею було укладено договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 03.07.2020 року, про що свідчить Ордер 291623. Тож не надано жодного належного обґрунтування «поважності причин» неможливості такого звернення вчасно, та якщо врахувати навіть перебування позивачки на лікарняному, то її повноважним представником не зазначено причини пропущення навіть «розумного строку», а подано позовну заяву через місяць після укладення договору.

02.12.2020 року у підготовчому засіданні, представниця відповідача підтримала зазначене клопотання та просила суд його задовольнити.

Представниця позивачки заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що строк звернення до суду за захистом порушених прав у ОСОБА_1 завершився 26 червня 2020 року, але з 25 червня 2020 року по 31 липня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, шо підтверджується листками непрацездатності, які додані до адміністративного позову. Тому, вважаючи, що строк позивачем пропущено з поважних причин, при подачі адміністративного позову позивач надала до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду та просила поновити його.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши вказане клопотання, заслухавши думку сторін, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частини 2,5 даної статті передбачають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч.2 ст. 78 Закону України «Про державну службу» скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Суд враховує встановлення з 17.03.2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України карантину та застосування посилених протиепідемічних заходів.

17 липня 2020 року вступив в силу Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину. До прийняття цього Закону №731-IX, процесуальні строки продовжувались на весь строк дії такого карантину, тобто такі строки підлягали автоматичному продовженню. Щодо строків, які вже були автоматично продовженні до набрання чинності Закону № 731-IX, то вони закінчились через 20 днів після набрання чинності цього Закону. Закон набрав чинності 17.07.2020 року, і як наслідок такий строк було продовжено до 5 серпня 2020 року.

З 25 червня 2020 року по 31 липня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджено листком непрацездатності, доданим до позову.

Позивачка звернулась до суду 05.08.2020 року, отже, зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність об`єктивних, незалежних від позивача обставин, які перешкоджали вчасному зверненню до суду для захисту своїх прав.

Водночас, за приписами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самомоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Разом з тим, необхідно враховати також і судову практику Європейського Суду з прав людини.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично. Застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, основною складовою права на справедливий суд є право доступу до судочинства, у розумінні забезпечення особі можливості звернення до суду для вирішення спору.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що Позивачкою не пропущено строк звернення із даним позовом до суду, отже доводи відповідача наведені у клопотанні є необгрунтованими, тому суд дійшов висновку про залишення без задоволення клопотання представника відповідача.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про залишення позовної заяви без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала суду окремо від судового рішення по суті не оскаржується.

Повний текст ухвали виготовлено 02.12.2020 року.

Суддя Бутенко А.В.