Справа № 160/10064/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

26 листопада 2020 року справа № 160/10064/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участі: секретаря судового засідання Громової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Офісу великих платників ДФС до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи Офісу великих платників ДФС (далі позивач) за позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі відповідача), в якому позивач просить скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 11.12.2019 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн; стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн; про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 28.09.2020 позовну заяву Офісу великих платників ДФС залишено без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та сплатою судового збору не в повному обсязі.

03.11.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.11.2020 позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви тривалістю п`ять днів.

09.11.2020 до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору та відкриття провадження у справі за позовом Офісу великих платників ДФС.

Ухвалою суду від 16.11.2020 відкрито провадження у справі № 160/10064/20 та призначено розгляд справи на 11 год. 00 хв. 25.11.2020, однак сторони у судове засідання не прибули, про дату, час і місце засідання повідомлені належним чином, клопотань про неможливість прибуття та про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Ухвалою суду від 25.11.2020 відкладено розгляд справи № 160/10064/20 до 10 год. 30 хв. 26.11.2020.

Сторони явку своїх представників у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з частиною1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. винесено постанови від 11.12.2019 у ВП №60176486 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн; стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн; про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем оскаржувані постанови отримано 16.12.2019.

Вважаючи постанови державного виконавця Відділу примусового виконання ріщень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 11.12.2019 у ВП №60176486 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн; стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн; про закінчення виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 позовну заяву Офісу великих платників ДФС залишено без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору у сумі 7 684,00 грн.

На виконання вимог ухвали від 20.01.2020 позивач звернувся з клопотанням про продовження строків на усунення недоліків, яке обґрунтоване тим, що сплатити судовий збір неможливо через надходження листів про безспірне списання коштів за виконавчими листами від Головного управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 позовну заяву повернуто скаржнику.

25.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся Офіс великих платників ДФС з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 11.12.2019 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 668 грн; стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн; про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 справу № 160/10064/20 передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

21.09.2020 матеріали справи № 160/10064/20 надійшли до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передані на розгляд головуючому судді Кульчицькому С.О.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Як на поважність пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що склалась критична ситуація із фінансуванням на сплату судового збору, що унеможливлювала своєчасне звернення до суду через надходження листів від Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі про безпірне списання коштів від 02.01.2020, від 30.01.2020, від 04.02.2020, від 16.03.2020, від 27.03.2020. У зв`язку з відновленням фінансування, позивачем 24.07.2020 сплачено судовий збір та направлено адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду та доказів відсутності коштів на сплату судового збору за період з 16.12.2019 по 24.07.2020 позивачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, судом встановлено, що сплата судового збору у сумі 7 684,00 грн здійснена Державною казначейською службою України 24.07.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2020 № 1135, а позивач звернувся до Дніпропетровського окружного суду 25.08.2020, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду на позовній заяві вх. № 51888/20.

Ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 28.09.2020 у задоволенні клопотання Офісу великих платників ДФС про поновлення строку для звернення до суду відмовлено.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду та його поновлення, позивач посилався на неможливість звернення у строки визначені процесуальним законодавством, у зв`язку з неможливістю сплатити судовий збір.

Суд вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державному органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne № 116/1997/900/1112).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Суд звертає увагу, що існування процесуальних строків на оскарження порушених прав, свобод та інтересів зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п.47 рішення).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд висновує про залишення позову Офісу великих платників ДФС до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 241-243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Офісу великих платників ДФС до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанов залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 КАС України.

Суддя С.О. Кульчицький