Справа № 520/6275/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р.Справа № 520/6275/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бадюков Ю.В., м. Харків) від 20.07.2020 року (повний текст рішення складено 20.07.2020) по справі №520/6275/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування визнання протиправним та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області за № від 10.02.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі: 1954,07 грн. (штраф - 549,32 грн., пеня - 1404,75 грн.); стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46; ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп) грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 2014 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець на підставі державної реєстрації згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 2 159469 від 03.02.2014 р.

У березні 2020 року ним було отримано рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.02.2020 р. № , підписаного начальником Київського управління Головного управління ДПС у Харківській області Грушевою В.В., про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до інформації, що зазначена у оскаржуваному рішенні, податковим органом на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штраф у розмірі 549,32 грн. за період з 20.04.2018 р. до 25.09.2019 р. та нараховано пеню у розмірі 1404,75 грн.

Оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.02,2020 р. № вважає незаконним, прийнятим з порушенням чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 10 лютого 2020 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 1954,07 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 07 копійок), в тому числі в тому числі 549,32 грн. (п`ятсот сорок дев`ять гривень 32 копійки) штрафу та 1404,75 грн. (одна тисяча чотириста чотири гривні 75 копійок) нарахованої пені за період з 20.04.2018 року до 25.09.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вважає, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про незаконність оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Зазначив, що позивачем допущено порушення податкового законодавства, а тому рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідно до вимог Закону №2464 було правомірно сформовано на підставі даних інтегрованої картки платника податків та направлено позивачу; приймаючи спірне рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Позивач правом надання відзиву не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 03 лютого 2014 року внесено запис № 0159469 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

03 жовтня 2018 року внесено запис № 2159469 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (а.с.27-29).

Головним управлінням ДПС у Харківській області було винесено рішення № від 10 лютого 2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції та нараховано пеню у сумі 1954,07 грн. (а.с.11).

В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та не доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 р. №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування(п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464).

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону України № 2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Статтею 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок (ст. 6 Закону № 2464).

Згідно п.4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону здійснюють органи Державної виконавчої служби України.

Наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (далі - Інструкція).

Так, згідно з п.1 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що податковий орган у разі виявлення на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, який слідує за останнім місяцем коли було сплачено єдиний внесок виносить вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка може бути винесена протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника податків до акта перевірки.

Нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено статтею 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята).

У відповідності до пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, визначених підпунктами 1- 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Пункт 4 розділу VII Інструкції передбачає, що факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені у підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа органу доходів і зборів оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 5 розділу VII Інструкції на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду; документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи. Таким чином, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у вказаний період, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на платників єдиного внеску накладається штраф, розрахунок якого здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня; при цьому факти порушень законодавства щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, оформлюються актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів.

Матеріалами справи встановлено, що акт перевірки позивача не складався, вимога про сплату боргу (недоїмки) не виносились та позивачу не вручались.

Вищевказане свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, а саме відповідачем не винесено та не вручено акт перевірки, що у свою чергу порушило право позивача на подання заперечень щодо такого акту та відповідачем взагалі не було винесено вимогу про сплату боргу, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні документи, що є підставою для нарахування пені.

Також колегія судів звертає увагу на те, що матеріали справи свідчать про те, що позивачем 30.01.2018 року подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік форми «Д5 (річна)». У зазначеній декларації визначено суму єдиного внеску, що підлягав сплаті у 2017 році у 8448,00 грн.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що станом на 31.12.2017 року сальдо на початок року складає 8090,65 переплати (інтегрована картка платника податку за 2018-2020, а.с. 42).

12.01.2018 року збільшено суму переплати відповідно до платіжного доручення № 211924 від 11.01.2018 на 704,00 грн.

09.02.2018 в автоматичному режимі здійснено списання коштів з позначкою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами і підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

Після здійснення відповідних списань коштів, переплата склала 346,65 грн.

Втім з картки особового рахунку вбачається, що 09.02.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік Нарахування єдиного внеску № 3819749/ev від 09.02.2018 терм. спл. 09.02.2018 року у сумі 8101,35 грн. Тобто відповідачем здійснено подвійне нарахування ОСОБА_1 суми єдиного внеску за 2017 рік.

Саме, у зв`язку з подвійним відображенням задекларованої позивачем суми ЄСВ за 2017 рік в розмірі 8101,35 гривень наступні здійснені ним платежі були зараховані у погашення такої недоїмки.

Відповідно до реєстраційних даних ІС Податковий блок ОСОБА_1 за порушення термінів сплати було винесено рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.02.2020 № , яким позивачу нарахований штраф у розмірі 549,32 грн та пеню у розмірі 1954,07 грн за період з 20.04.2018 до 25.09.2019 (а.с. 11).

Тобто, як вірно було встановлено судом першої інстанції, єдиною підставою для нарахування позивачу штрафної санкції та пені на підставі спірного рішення від 10.02.2020 № було здійснення відповідачем коригування показників єдиного внеску позивачу в автоматичному режимі (фактичне подвійне нарахування внеску за 2017 рік) у зв`язку з поданням позивачем звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік форми «Д5 (річна)». Доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема й фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з абзацом першим ч.1 п. 2 ст. 7 Закону № 2464 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З 01.01.2017 року у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464.

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).

Максимальна база величини нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Нормами ч.5 ст.8 цього Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 Закону № 2464, встановлено у розмірі 22%, до визначеної ст.7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску.

Термін сплати єдиного внеску, для зазначених осіб встановлено в абзаці III ч.8 ст. 9 цього Закону, а саме: платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Обов`язки платників єдиного внеску своєчасного та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок передбачено пп. 1 п. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Отже, підставами для притягнення платника ЄСВ до фінансової відповідальності у вигляді штрафу та пені є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, у 2018 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні Таким чином, розмір єдиного внеску за 1 календарний місяць для фізичних осіб- підприємців, що не отримують доходів, становив: 3723,00 * 22% = 819,06 грн.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що вказана сума сплачувалася щомісячно у встановлені стоки, за весь період до припинення діяльності (а.с. 17-26):

- № 61 від 16.02.2018 року про сплату ЄСВ за 01/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 0.0.986937409.1 від 15.03.2018 року про сплату ЄСВ за 02/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 48 від 12.04.2018 року про сплату Є СВ за 03/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 34 від 14.05.2018 року про сплату ЄСВ за 04/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 29 від 13.06.2018 року про сплату ЄСВ за 05/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 18 від 13.07.2018 року про сплату ЄС В за 06/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 45 від 14.08.2018 року про сплату ЄСВ за 07/2018 у сумі 819,06 грн.

- № ПН2020 від 14.09.2018р. про сплату ЄСВ за 08/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 27 від 04.10.2018 року про сплату ЄСВ за 09/2018 у сумі 819,06 грн.

- № 30 від 04.10.2018 року про сплату ЄСВ за 10/2018 у сумі 819,06 грн.

Тобто матеріалами справи доведено, що фактично позивачем не здійснювалося жодної несвоєчасної сплати єдиного внеску за період, за який йому нараховані штраф та пеня, а податковим органом в інтегрованій картці платника податків було здійснено корегування нарахованих сум внеску позивача в автоматичному режимі у зв`язку з поданням позивачем звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, який передбачено для платників єдиного податку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи спірне рішення, податковий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків акту перевірки.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Твердження скаржника про те, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про незаконність оскаржуваного рішення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на прийняте колегією суддів рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі № 520/6275/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 01.12.2020 року