Справа № 520/875/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 р. № 520/875/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Москаленко Д.О.,

представника відповідача - Михайлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив суд до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівель Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер № 4" за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вул. Ентузіастів, буд. 104, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер № 4" негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході перевірки будівель Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер № 4" за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вул. Ентузіастів, буд. 104, було встановлено, що вона експлуатується з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2020 відкрито спрощене провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 11.03.2020 дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що в позові відсутні правові підстави для застосування заходів реагування у вигляді повного припинення експлуатації будівлі об`єкта перевірки. Крім того, вважає, що заявлені позивачем заходи реагування не є співмірними щодо обмеження права громадян на охорону здоров`я. Звертаючись із даним позовом позивачем не враховано, що повне зупинення експлуатації будівель диспансеру за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вул. Ентузіастів, буд. 104, фактично призведе до невиконання взятих на себе зобов`язань та позбавить відповідача можливості надавати послуги у сфері охорони громадянам України, що потягне за собою ряд негативних наслідків. Також запропонований позивачем спосіб застосування заходів реагування передбачає фактично припинення на необмежений і невизначений строк діяльності диспансеру, що істотно вплине на права та інтереси осіб, пов`язаних із трудовими та договірними відносинами, що також не відповідає принципу пропорційності.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 18.12.2019 по 20.12.2019 інспекторами Ізюмського районного відділу Головного управління ДСНС України у Харківській області проведена позапланова перевірка додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на території та у будівлях Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер № 4" за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вул. Ентузіастів, буд. 104.

Зазначена перевірка проводилась у відповідності до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", доручення Прем`єр - міністра України від 11.12.2019 №44205/1/1-19, наказу від 16.12.2019 №106 "Про проведення позапланових перевірок об`єктів", посвідчення на проведення перевірки від 18.12.2019 № 348 Ізюмського районного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

За результатами проведеної перевірки позивачем складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки від 20.12.2019 №266.

Відповідно до акту, складеного за результатами перевірки будівель Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер № 4" за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вул. Ентузіастів, буд. 104 встановлено, що вони експлуатуються з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

- будинки, приміщення та споруди не обладнані системами протипожежного захисту;

- не здійснено технічне обслуговування вогнегасників;

- територія, будинки, споруди, приміщення, не забезпечені первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками);

- не розроблені та не вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі;

- територія об`єкта не забезпечена освітленням зовнішніх пожежних драбин, протипожежного обладнання, входів до будинків та споруд;

- приямки віконних прорізі овочевого складу закриті горючими матеріалами та захаращені;

- на вікнах аптечного складу, палати третього поверху, прачки встановлені глухі грати;

- в актовому залі відсутні світовий покажчик "Вихід";

- відсутні пристрої для самозачинення дверей сходових кліток 1, 2, 3, 4 поверхів;

- з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів приміщення складу продуктів, актової зали, гаражу не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

- допускається відкрите прокладання незахищених проводів (кабелів) з оболонками з горючих матеріалів по горючий основі в приміщенні актової зали та гаражу;

- використовуються в пожежонебезпечних зонах (електрощитова та підвал для зберігання продуктів) світильники з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків);

- біля пожежної водойми не встановлені покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) з літерним індексом ПВ, цифровими значеннями запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів;

- пожежні кран-комплекти не укомплектовані важелями для полегшення відкривання вентиля;

- на території пожежний щит (стенд) не укомплектовано: вогнегасники - 3 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.

Вказані обставин слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (надалі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно пункту 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Згідно вимог пункту 1 "Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політикусфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Вимогами частини 1 статті 64 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в областях.

Згідно вимог пункту 3 "Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 визначено: "Основними завданнями ДСНС є: 1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності: 2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільної о захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.".

Згідно пункту 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є зокрема недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами та нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

Згідно частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно підпункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Отже, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України. До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, орган державного нагляду (контролю): складає або припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу або звертається до адміністративного суду з відповідним позовом щодо повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць.

Згідно зі статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання. Санкція, що застосовується до суб`єкта господарювання при першому порушенні, не може бути вищою за мінімальну санкцію, передбачену відповідним законом.

Пунктом 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697 визначено, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Аналіз статті 70 Кодексу цивільного захисту України дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Так, представник відповідача зазначив, що Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" частково усунуто порушення, які зазначені у акті перевірки, а саме: відповідно до договору купівлі-продажу № 15/20 від 12.02.2020 відповідачем придбано вогнегасники ВП-5 у кількості 11 шт., відповідно до договору купівлі-продажу № 26/20 від 04.03.2020 відповідачем придбано вогнегасники ВВК-1,4 (2.0) у кількості 6 шт.

Крім того, відповідно до договору № 268 від 01.11.2019 про надання послуг з технічного обслуговування вогнегасників, відповідачем здійснено технічне обслуговування вогнегасників.

Також, відповідачем придбано відповідно до договору купівлі-продажу № 11/20 від 23.01.2020 дверні доводчики KEDR A051 25-50 кг та 45-75 кг у загальній кількості 4 шт для усунення порушення - відсутність самозачинення дверей сходових кліток 1, 2, 3, 4 поверхів.

Крім того, задля усунення порушень, виявлених під час позапланової перевірки, Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" придбало відповідно до договору купівлі-продажу № 48/19 від 04.12.2019 електротехнічне освітлювальне устаткування, згідно єдиного закупівельного словника ДК 021:2015 код 31220000-4 Елементи електричних систем та код 31500000-1 Освітлювальне обладнання та електричні лампи, відповідно до договору купівлі-продажу № 62/19 від 26.12.2019 придбало будівельні матеріали, інвентар та інструменти для господарської діяльності, згідно Єдиного національного словника ДК 021:2015 код 44110000-4, а відповідно до договору купівлі-продажу № 63/19 від 26.12.2019 придбало електротехнічне освітлювальне устаткування, згідно Єдиного національного словника ДК 021:2015 код 31220000-4 Елементи електричних систем та код 31500000-1 Освітлювальне обладнання та електричні лампи.

Так, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що на момент розгляду справи, фактично залишилося не усунутими порушення, а саме не обладнання будинків, приміщень та споруд системами протипожежного захисту та сигналізуючими знаками, для усунення яких необхідне виділення бюджетних коштів. Вказані обставини не заперечувались відповідачем по справі.

Представник відповідача зазначив, що Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" є комунальним закладом та фінансується за рахунок місцевого бюджету,

Так, Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" ініційовано звернення до розпорядника коштів, з метою виділення таких з метою виконання вимог контролюючого органу.

З цією метою директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" неодноразово звертався до в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації із листами 16.01.2020, від 31.03.2020 та від 08.04.2020 відповідно до яких просив виділити кошти для обладнання будинків та спору диспансеру системами протипожежного захисту.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем вживаються залежні від нього заходи по усуненню виявлених порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки нежитлової будівлі (лікарні). Усунення решти порушень потребує виділення додаткових коштів і залучення спеціалістів відповідної кваліфікації, а виконання таких робіт потребує додаткового часу.

Отже, судом встановлено, що порушення, виявлені перевіркою, а саме не обладнання будинків, приміщень та споруд системами протипожежного захисту та сигналізуючими знаками, відповідачем не усунуто, поряд із тим, для усунення вказаного порушення для усунення яких необхідне виділення бюджетних коштів та відповідач не може самостійно усунути вказане порушення,

а підставою вказаного позову є саме те, що недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Суд зазначає, що відповідачем вжито коло всіх дій, які залежали від нього задля виконання вимог контролюючого органу, у свою чергу, фактичне їх виконання можливо лише за виділення коштів з бюджету, оскільки відповідач у повній мірі не наділений повноваженнями щодо самостійного розпорядження державними коштами.

Крім того, позивач, звертаючись із даним позовом з урахуванням принципу співмірності не обґрунтував чи можливе застосування інших заходів реагування окрім повного обмеження використання приміщень будівель Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Печенізького району" Печенізької районної ради Харківської області, а якщо неможливо - то чому.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не визначено порушення, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому в кожному окремому випадку суб`єкт владних повноважень має визначати чи створюють виявлені порушення дійсну реальну загрозу життю та здоров`ю людей у взаємозв`язку із встановленими обставинами, що мають значення для вирішення даного питання.

Водночас заявлені вимоги щодо повного зупинення діяльності медичного закладу районного рівня - Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" передбачають обмеження конституційного права громадян, передбаченого статті 49 Конституції України та можуть вплинути на реалізацію обов`язків держави щодо створення умов для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Особливо гостро дане питання випливає в поточній ситуації в Україні та світі в умовах епідемії коронавірусної інфекції COVID-19.

Згідно статті 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи відповідача, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та залишилися не усунутими на час розгляду справи, що не залежить в повній мірі від волевиявлення відповідача, а також з огляду на призначення підприємства, яке пов`язане з забезпеченням медичного обслуговування громадян.

При розгляді даної справи судом враховано аналогічні висновки, викладені Верховним Судом в Постанові від 21 жовтня 2019 року (справа №810/4274/17).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в пункті 33 постанови від 21 жовтня 2019 року в справі №810/4274/17 щодо позовних вимог з приводу зупинення діяльності медичного закладу районного рівня, зазначив, що вказане передбачає обмеження конституційного права громадян, передбаченого статтею 49 Конституції України та може вплинути на реалізацію обов`язків держави щодо створення умов для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування

Керуючись частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи вказані висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду в справі № 810/4274/17, зазначає, що зупинення та заборона експлуатації будівель Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" обмежить конституційне право громадян, передбачене статтею 49 Конституції України, та може вплинути на реалізацію обов`язків держави щодо створення умов для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи призначення закладу суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді зупинення роботи відповідача, а тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013) до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №4" (вул. Ентузіастів, буд. 104, м. Ізюм, Харківська область, 64305) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 01 грудня 2020 року.

Суддя С.О.Чудних