Справа № 200/145/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року справа №200/145/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Пономарьов А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя Льговська Ю.М.) від 19 серпня 2020 року (повний текст складено 20 серпня 2020 року) у справі №200/145/20-а за позовом Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 грудня 2019 року про нарахування штрафних санкцій у сумі 400 000 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач зазначив, що в акті від 12.12.2019 року №278/05-99-53-41/32001618, який складений за наслідками перевірки відсутні підписи посадових осіб суб`єкта господарювання. У зязку із цим, на думку позивача акт перевірки, на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, є недопустимим доказом. Позивач також зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято 23.12.2019 року, у той час, як акт перевірки ним отримано лише 17.12.2019 року. Позивач вважає, що прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем було порушено вимоги ст.86 ПК України. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 03.12.2019 року по справі №1440/1965/18. Окрім того, порушуючи встановлений порядок погашення, самостійно визначеного податкового зобов`язання на підставі податкової декларації, відповідач змінив напрямок коштів, які слугували джерелом погашення зобов`язання по декларації за жовтень 2019 року (реєстраційний номер №5 від 20.11.2019 року, а саме: - 28.10.2019 року грошові кошти у сумі 820 005,34 грн. (платіжне доручення №212761286 від 28.10.2019 року. Податковий орган встановивши, що є заборгованість зі сплати ПДВ та штрафних санкцій, списав 28.10.2019 року з електронного рахунку в рахунок погашення заборгованість цю суму у розмірі 820 005,34 грн. Вилучені СЕА ПДВ грошові кошти були направлена на:- «зменшення боргу по ШМ нарахованих актом у поточному році податкове повідомлення-рішення (форма Р» № по платіжне доручення №212761286 від 28.10.2019 року» у розмірі 669 058грн.; - «зменшення боргу по ОП нарахованого за актом у поточному році податкове повідомлення-рішення (форма Р) № по платіжне доручення №212761286 від 28.10.2019 року» у розмірі 150 946,50грн.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Позивач, у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Надіслав на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, про що складено акт від 12.12.2019р. № 278/05-99-53-41/32001618, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме несвоєчасну сплату суми узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 4000000 грн. за податковою декларацією за жовтень 2019 року граничним строком сплати податкового зобов`язання є 30 листопада 2019 року, а фактично сплачено із затримкою на 11 днів, що підтверджується платіжним дорученням № 23275495 від 11 грудня 2019 року.

За змістом цього акту, перевірку проведено головним державним ревізором-інспектором структурного підрозділу відповідача Губановою Іриною Вадимівною і підпис цієї особи міститься на копії акта, наявної в матеріалах справи (а.с.92).

На підставі цього акту відповідачем на підставі статті 126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2019 року № про нарахування 10% штрафу у сумі 400000 гривень.

Порядок проведення камеральних перевірок визначено статтею 76 Податкового кодексу України.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.2 статті 86 ПК України).

Відповідно до приписів п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Згідно п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, акт перевірки від 12.12.2019р. № 278/05-99-53-41/32001618 був отриманий позивачем 17.12.2019р. (а.с.93), а спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем 23 грудня 2019 року.

Отже, в даному випадку, оскаржуване рішення прийнято відповідачем без дотримання вимог п. 86.7 ст. 86 ПК України, тобто прийнято з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірного рішення, а відтак є протиправним.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 15 січня 2019 року у справі №826/3576/15.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі щодо оскарження рішення, суд перевіряє його на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, одними з яких є вчинення/прийняття актів: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії/прийняття рішення (пункт 3); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9).

Таким чином, установлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерію може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідного акту, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до вимог п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пунктом 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК, згідно з абзацом першим пункту 87.1 якої джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

За приписами абзацу 4 пункту 87.1 статті 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У відповідності до пункту 200 1.5 статті 200 1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Згідно пункту 200 1.7 цієї статті кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 569 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. N 1177, затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість (далі Порядок N 569), пунктом 20 якого визначено, що для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку.

У разі подання платником податку уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку за попередні звітні (податкові) періоди, які передбачають збільшення податкових зобов`язань з податку, що підлягають перерахуванню до бюджету, для перерахування таких зобов`язань до бюджету ДФС не пізніше наступного робочого дня подання таких уточнюючих розрахунків надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

У пункті 25 наведеного Порядку встановлено, що сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, платіжним дорученням від 28 жовтня 2019 року (а.с.237 т.1) з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ було перераховано 820 005, 34 грн. на погашення заборгованості з ПДВ за серпень 2019р..

З інтегрованої картки позивача вбачається, що кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у розмірі 820 005, 34 грн., відповідачем в порушення вимог пункту 200.1.7 статті 200 1 ПК України, пункту 25 Порядку N569 були зараховані не на погашення податкового боргу з податку на додану вартість, а на зменшення боргу по штрафним санкціям згідно податкового повідомлення-рішення (форми Р) №.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи позивача про неправомірне вилучення відповідачем грошових коштів у сумі 820005, 34грн. (платіжне доручення від 28 жовтня 2019 року), оскільки останні повинні бути списані в рахунок сплати відповідних податкових зобов`язань за декларацією за жовтень 2019 року.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідачем не доведена правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому вимоги позивача про скасування спірного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 6 000,00 грн. (а.с.76) та за подачу апеляційної скарги в сумі 9 000,00 грн. підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальному розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Донецького окружного адміністративного від 19 серпня 2020 року у справі №200/145/20-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного від 19 серпня 2020 року у справі №200/145/20-а скасувати.

Позов Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДПС України в Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 грудня 2019 року про нарахування штрафних санкцій у сумі 400 000 грн. задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Донецькій області № від 23 грудня 2019 року про нарахування штрафних санкцій у сумі 400 000 грн..

Стягнути з Головного управління ДПС України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) на користь Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (, місцезнаходження: вул. Захисників України, 2, м. Покровськ, Донецька область, 85307) витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 01 грудня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 01 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 01 грудня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко