Справа № 743/1475/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1475/20 Суддя (судді) першої інстанції: Жовток Є.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу адвоката Самалюка Василя Васильовича в інтересах Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И В :

Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області звернулося до суду з позовом, у якому просило продовжити на шість місяців строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що видворити відповідача за межі України не виявляється можливим, оскільки відповідач відмовився з особистих міркувань від заповнення анкети з метою документування на повернення в країну походження.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2020 р. вказаний адміністративний позов було задоволено: продовжити строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29.04.2021 року, включно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, адвокат відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що позивачем не дотримано вимоги законодавства щодо надіслання запитів щодо ідентифікації відповідача через Департамент консульської служби МЗС України.

Відзив на апеляційну скаргу від Центрального міжрегіонального управління ДМС України в м. Києві та Київській області не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Так, у судовому засіданні 24.11.2020 представник апелянта просив суд з`ясувати, яким чином позивачем був поданий даний позов до суду, та у разі надходження його в електронній формі, чи був скріплений електронним цифровим підписом позивача (його представника), через що ухвалою від 24.11.2020 таку інформацію було витребувано у суду першої інстанції.

На виконання такої ухвали Ріпкинським районним судом Чернігівської області було надано докази щодо скріплення позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області електронним цифровим підписом його представника Мельника М.М., зокрема, протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису. (а.с.111)

Отже, відсутні підстави для закриття провадження у справі, оскільки позов було підписано відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.11.2019 року відповідача примусово видворено та затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.04.2020 року продовжено строк затримання відповідача до 29.10.2020 року.

11.06.2020 року, під час перебування в Чернігівському ПТПІ відповідач звертався із заявою про визнання його біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту на території України, однак таке звернення відповідача залишається не розглянутим.

Позивач звертався до Чернігівського ПТПІ з проханням заповнити анкету з метою документування на повернення в країну походження, проте відповідач від заповнення анкети відмовився з особистих міркувань.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Розділом VІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ від 23.04.2012 року № 353/271/150, визначено порядок дій з ідентифікації та документування іноземців.

Так згідно пункту 1 Розділу VІ зазначеної Інструкції передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою, до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Таким чином, анкета визначеного зразка, заповнена іноземцем, є необхідною складовою для проведення процедури ідентифікації іноземця.

Однак, відповідач від заповнення анкет відмовився, що підтверджується актами від 23.06.2020 року, 10.07.2020 року, 12.08.2020 року, 07.09.2020 року.

У зв`язку із закінченням 29 жовтня 2020 року строку поміщення Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та відсутністю відповідей, які б дозволили здійснити ідентифікацію особи, Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області звернулося до суду з адміністративним позовом про продовження строку затримання.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що дані, які б могли підтвердити надання відповідачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні відсутні, з працівниками міграційної служби він не співпрацює, що унеможливлює вирішення питання компетентними органами про видворення особи з території України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновками суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. До таких випадків належить, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відсутність у Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 законних підстав для перебування на території України встановлена рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.11.2019 року у справі № 743/2073/19, яким відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зазначена норма права містить дві альтернативні умови, кожна з яких може бути самостійною причиною неможливості ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити їх примусове видворення чи реадмісію.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом про продовження строку затримання, Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області обґрунтовувало свої вимоги як відсутністю співпраці з боку відповідача.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача, колегія суддів враховує, що Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визнаний в Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22 січня 2018 року № 38/77 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1 розділу VІ Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою, до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Позивач надав до суду першої інстанції листи, які направлялися до Посольства Індії в Україні.

Відповідач вважає, що зазначені листи за своїм змістом не є запитами щодо ідентифікації іноземця у розумінні п. 1 розділу VI Інструкції, адже в них відсутні посилання на обов`язкові додатки - кольорові фотокартки, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка, а також у них зазначені інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що додаткові документи, передбачені п. 1 розділу VI Інструкції, були відсутні у розпорядженні Центрального міжрегіонального управління ДМС України в м. Києві та Київській області внаслідок відсутності співпраці з боку громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 .

Позивачем були надані копії актів про відмову вчиняти певні дії від 23.06.2020 року, 10.07.2020 року, 12.08.2020 року, 07.09.2020 року, складених за участю працівників Чернігівського ПТПІ, згідно з якими громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 відмовився заповнювати анкету без пояснення причин.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області, направивши до Консульського відділу Посольства Індії в Україні запити із зазначенням тієї інформації про іноземця, яка була наявною на час підготовки звернень, діяв правомірно та виправдано.

Так, листи від 07 квітня 2020 року № 8010.8.3-16749/8010.8-20, від 18 червня 2020 року № 8010.8-24276/8010.8-20 та від 07 липня 2020 року № 8010.8.5-26803/8010.8-20 містять інформацію про прізвище та ім`я іноземця, дату його народження та громадянство.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Центральне міжрегіональне управління ДМС України в м. Києві та Київській області вчиняло можливі дії, а провести ідентифікацію громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 у межах строку, на який його затримано рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.11.2019 року та продовжено рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.04.2020 року, не вдалося із незалежних від позивача причин.

Щодо доводів апелянта про не надіслання позивачем запитів до Департаменту консульської служби МЗС України, колегія суддів вважає їх недоречними у даному випадку, оскільки відповідно до Інструкції для звернення із запитом до Почесного Консульства Республіки Індія у м. Києві через Департамент консульської служби МЗС з метою ідентифікації та документування відповідача безумовною вимогою є долучення до запиту кольорових фотокарток та заповнення анкети встановленого зразка, у заповненні якої відповідач відмовляється.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» ідентифікація особи - заходи, пов`язані із встановленням органами виконавчої влади особи заявника, який звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не має документів, що посвідчують його особу, або такі документи фальшиві.

Отже, ідентифікація є заходом, який здійснюється у разі відсутності документів, що посвідчують особу.

За змістом ч. 1 ст. 289 КАС України затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є заходом, що вживається за рішенням адміністративного суду, у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Положення п.п. 9, 10 Інструкції передбачають, що приймання органами охорони державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон України іноземців для подальшого примусового видворення здійснюється після перевірки наявності дійсних документів на право перетинання державного кордону (паспортного документа або посвідчення особи на повернення).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ідентифікацію особи відповідача не було проведено у зв`язку з відсутністю співпраці відповідача з позивачем.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає законною і обґрунтованою вимогу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про продовження строку затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 з метою його ідентифікації на строк, що еквівалентний 6 місяцям.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. .

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Самалюка Василя Васильовича в інтересах Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2020 р. - без змін.

Повне судове рішення складено 01.12.2020 р.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Самалюка Василя Васильовича в інтересах Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2020 р.- залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про продовження строку затримання - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель