Справа № 260/2626/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Ужгород№ 260/2626/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лошак О.В.,

представника відповідача Фурт С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 листопада 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 02 грудня 2020 року.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2020 р. № 90 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у державному підприємстві оптово -роздрібної торгівлі "Спортекс" у період з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р., у спільному - підприємстві "Інтеркарпати" у період з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р. та відмови у призначенні позивачу пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період роботи у державному підприємстві оптово-роздрібної торгівлі "Спортекс" у період з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р. та у спільному - підприємстві "Інтеркарпати" у період з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р. та призначити позивачу пенсію за віком; 3) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань сплачену позивачем суму судового збору.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після досягнення 60 річного віку позивач звернувся у відділ з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення пенсії за віком. Згідно рішення начальника відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.02.2020 р. № 071/50003090 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з мотивів недостатності страхового стажу - 15 років 5 місяців 1 дня, замість законодавчо встановленого мінімуму - 26 років. Позивач повторно звернувся у відділ з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою № 1577 щодо призначення пенсії по віку. Однак, згідно рішення начальника відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2020 р. № 90 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з мотивів недостатності страхового стажу - 25 років 3 місяці 11 днів, замість законодавчо встановленого мінімуму - 26 років. До страхового стажу не враховано наступні періоди трудової діяльності: «роботу в оптовороздрібному об`єднанні «Спортекс» з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 p., СП «Інтеркарпати» з 01.06.1993 р. по 31.05.1995 p.», оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач не погоджується з позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо неврахування стажу роботи у державному підприємстві оптово-роздрібної торгівлі «Спортекс» (період з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р.) та у спільному- підприємстві «Інтеркарпати» (з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р.). Зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Звертає увагу, що у даному випадку відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідній роботі, а не правильність записів у трудовій книжці.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи з 20.07.1981 р. по 23.12.1992 р., з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 p., з 01.06.1993 р. по 31.05.1995 р. оскільки даний період потребує уточнюючих довідок про що було повідомлено позивача. В записах, що містяться в трудовій книжці наявні виправлення, що суперечать Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58. В подальшому позивач ще раз звернувся за призначенням пенсії до Головного управління із заявою № 1577 від 05.03.2020 р., до якої були додані відповідні документи. Однак, до страхового стажу не враховано наступні періоди трудової діяльності: роботу в оптороздрібному об`єднанні «Спортекс» з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 p., СП «Інтеркарпати» з 01.06.1993 р. по 31.05.1995 р. оскільки, записи в трудовій книжці містять виправлення, а саме, запис № 15 в трудовій книжці містить виправлення дати наказу про прийняття на роботу, також в записі № 17 дата прийому на роботу вписана іншим чорнилом. Зазначає, що дані недоліки суперечать Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування відповідних періодів до стажу роботи.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії. До заяви позивачем подано документи для призначення пенсії за віком, а саме: заява № 829 від 05.02.2020 р., трудова книжка НОМЕР_1 , військовий квиток, диплом та відомості персоніфікованого обліку.

Згідно рішення відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.02.2020 р. № 071/50003090 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки з наданих документів страховий стаж становить 15 років 5 місяців 1 день. До страхового стажу не було враховано наступні періоди трудової діяльності: роботу в Закарпатському обласному оптовороздрібному об`єднані «Спорттовари» з 20.07.1981 р. по 23.12.1992 р., оптовороздрібне об`єднання «Спортекс» з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р., СП «Інтеркарпати» з 01.06.1993 р. по 31.05.1995 р., оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

В подальшому ОСОБА_1 повторно звернувся за призначенням пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою № 1577 від 05.03.2020 р., до якої були додані наступні документи: трудова книжка НОМЕР_1 , військовий квиток, диплом, відомості персоніфікованого обліку та акт опиту свідків.

За результатами розгляду наданих документів, відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 90 від 05.03.2020 року, оскільки з наданих документів страховий стаж становить 25 років 3 місяці 11 днів. До страхового стажу не враховано наступні періоди трудової діяльності: роботу в оптовороздрібному об`єднанні «Спортекс» з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р., СП «Інтеркарпати» з 01.06.1993 р. по 31.05.1995 р., оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із визначенням, наведеним у абз. 36 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 на сторінках 10-13 зазначена інформація про періоди роботи, що не зараховані відповідачем до стажу, а саме не зараховані періоди роботи у державному підприємстві оптово-роздрібної торгівлі «Спортекс» з 24.12.1992 р. (номер запису 15, прийнятий на посаду водія автомобіля ГАЗ 52, наказ № 5 від 24.12.1992 р.) по 20.03.1993 р. (номер запису 16, звільнений у зв`язку з переведенням у спільне підприємство «Інтеркарпати», наказ № 4 від 20.03.1993 р.) та у спільному підприємстві «Інтеркарпати» з 01.04.1993 р. (номер запису 17, прийнятий на роботу на посаду водія, наказ № 4 від 31.03.1993 р.) по 31.05.1995 р. (номер запису 18, звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, наказ № 5 від 31.05.1995).

Вказані періоди роботи не були враховані відповідачем до страхового стажу, у зв`язку з тим, що записи в трудовій книжці позивача містять виправлення, а саме, запис № 15 в трудовій книжці містить виправлення дати наказу про прийняття на роботу, також в записі № 17 дата прийому на роботу вписана іншим чорнилом.

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Крім того, з наявного в матеріалах справи протоколу зібрання учасників СП «Інтеркарпати» № 12 від 12 травня 1995 р. вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з роботи відповідно до поданої заяви з 01.06.1995 р. Вказаний протокол підписаний головою зборів ОСОБА_2 та секретар ОСОБА_3 .

Разом з тим, відповідно до п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У наявних в матеріалах справи поясненнях гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 , останні підтвердили факт спільної роботи разом з позивачем у період з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р. у СП «Інтеркарпати». Також гр. ОСОБА_4 до пояснень було додано наказ № 4 від 31.03.1993 р., яким прийнято ОСОБА_1 на посаду шофера СП «Інтеркарпати» з 01.04.1993 р. та наказ № 5 від 31.05.1995 р. відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з роботи у СП «Інтеркарпати».

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії № 90 від 05.03.2020 року підлягає скасуванню.

Отже, беручи до уваги фактичні обставини даної справи, з метою найбільш ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2020 р. № 90 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у державному підприємстві оптово - роздрібної торгівлі «Спортекс» у період з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 p., у спільному-підприємстві «Інтеркарпати» у період з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р. та відмови у призначенні позивачу - ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період роботи у державному підприємстві оптово-роздрібної торгівлі «Спортекс» у період з 24.12.1992 р. по 20.03.1993 р. та у спільному-підприємстві «Інтеркарпати» у період з 01.04.1993 р. по 31.05.1995 р. та призначити позивачу пенсію за віком.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.), сплачений відповідно до квитанції від 28 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець