Справа № 855/47/20
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 855/47/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Лелик О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

за участю позивача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови серії ДП18 №622485 від 07.08.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова у справах про адміністративне правопорушення є незаконною та безпідставною. Позивач зазначає, що 07 серпня 2020 року близько 12 год. 30хв., рухаючись проспектом Чорновола у м.Львові в напрямку центру він мав намір скерувати свій транспортний засіб «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 вправо на вул.Хімічну, але вже повертаючи побачив проведення ремонту дороги на вул.Хімічній, після чого одразу скерував свій транспортний засіб знову на проспект Чорновола, де опинився на смузі руху маршрутних транспортних засобів та одразу ж увімкнувши покажчик лівого повороту, спрямував свій автомобіль на загальну смугу руху. Смугою для маршрутних транспортних засобів він проїхав до тридцяти метрів. Зазначає, що відстань від перехрестя вулиці Хімічної проспекту Чорновола до місця зупинки його патрульною службою складає 180-190 метрів.

Позивач зазначає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником поліції не були роз`ясненні права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП України, яка передбачає, що він має право ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володію мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, чим вважаю, були порушені права позивача на захист.

Також позивач вважає, що інспектор грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.279 КУпАП України інспектор УПП у м.Львів ДПП не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив його права і обов`язки, не оголосив протокол про адміністративне правопорушення, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив докази і не розглянув жодних клопотань позивача, зокрема про перенесення розгляду справи.

Внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства вважає, що були грубо порушенні його конституційні права, у зв`язку з чим постанову не можна вважати законною. Окрім цього, інспектор УПП у м. Львів ДПП розглянув справу на місці, а не врахував клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та надання права на користування правовою допомогою, розпочав розгляд справи, виніс постанову, не роз`яснив йому порядок та строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач сам намагався в письмовій формі оскаржити рішення інспектора УПП у м.Львів ДПП написавши заяву на оскарження постанови яка була зареєстрована Управлінням патрульної поліції у Львівській області 10.08.2020 року, але заяву не розглянуто.

Тому, за термін розгляду заяви УПП у м.Львів ДПП строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення сплив, а тому він як людина не обізнана в праві не міг цього передбачити, оскільки йому не було роз`яснено порядок та строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення при винесенні інспектором УПП у м.Львів ДПП Фіциком Василем Петровичем постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Вважає винесену постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що інспектор поліції не мав права притягувати позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника поліції. А тому, позивач із даним позовом звернувся до суду та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №622485 від 07.08.2020року та закрити провадження в справі.

Відповідач скористувався правом подачі відзиву на позовну заяву та такий подано 18.11.2020 року. В обґрунтування відзиву зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до знаку «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» п.5.11 розділу 33 ПДР, смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

У відповідності до пункту 17.1 ПДР, на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів ( крім таксі) на цій смузі.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважають, що поліцейський діяв правомірно в межах Закону України «Про Національну поліцію», постанова є обґрунтованою, правомірною та законною, а тому позов не підлягає задоволенню, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 20.10.2020 прийнято адміністративну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами ст.286 Кодексу адміністративного судочинства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, у поданому відзиві на позовну заяву просять розглядати справу за відсутності сторони відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов такого.

Із змісту ст.5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 07.08.2020 постановою серії ДП18 №622485 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КпАП України та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно постанови, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 07.08.2020 о 12.20 год. на проспекті Чорновола,45 у м.Львові здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів позначеною дорожнім знаком 5.11 «Рух маршрутного транспортного засобу», чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу ІІІ пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, ,5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122. ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1. 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпAП.

Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч.3 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі порушення правил руху на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Розділом 8 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Розділом 33 Правил дорожнього руху визначено перелік дорожніх знаків в т.ч. «Інформаційно-вказівні знаки» 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів. Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Суд вбачає, що ОСОБА_1 у позовній заяві та й у судовому засіданні не заперечує той факт, що здійснював рух проспектом Чорновола у м.Львові в напрямку центру та мав намір скерувати свій автотранспортний засіб «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 вправо на вул.Хімічну, але вже повертаючи побачив проведення ремонту дороги на вул. Хімічній після чого одразу скерував свій автотранспортний засіб знову на проспект Чорновола, де опинився на смузі руху маршрутних транспортних засобів та увімкнувши покажчик лівого повороту, спрямував свій автомобіль на загальну смугу руху. Смугою для маршрутних транспортних засобів він проїхав до тридцяти метрів. Зазначає, що відстань від перехрестя вулиці Хімічної пр-ту Чорновола до місця зупинки його патрульною службою складає 180-190 метрів та більшу частину цієї віддалі він проїхав у крайній лівій смузі руху.

Розглядаючи адміністративну справу щодо порушення ПДР ОСОБА_1 поліцейський УПП в Львівській області Фіцик Р.В., діяв правомірно, керуючись положеннями ст.276 КУпАП та розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, враховуючи характер вчиненого правопорушення і у відповідності до ст.283 КУпАП виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Так, частинами 2-5 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинень правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Доказом вчинення правопорушення позивачем, а саме рух смугою для маршрутних транспортних засобів свідчить відеозапис зі службового відеореєстратора, досліджений в судовому засіданні, який поданий відповідачем разом з відзивом на позовну заяву. Окрім цього, факт проїзду смугою для маршрутних транспортних засобів визнаний і позивачем в судовому засіданні.

Також позивач зазначає, що всупереч вимогам ст.268 КУпАП, відповідач відмовив йому в клопотанні скористатися юридичною допомогою.

Як вбачається з відеозапису зі службового відео реєстратора при зупиненні працівниками патрульної поліції позивач наполягав на відкладенні розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, зазначав, що має право скористатися правовою допомогою, однак не просив забезпечити його правовою допомогою, а лише наполягав на відкладенні розгляду.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.3 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскаржена постанови про адміністративне правопорушення як до вищого органу поліції, так і до суду. При цьому позивач не надав суду доказів залучення правника у справі як під час підготовки документів до МВС України, так і до суду, скориставшись своїми знаннями для підготовки позовної заяви до суду.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративні правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу, що і було здійснено відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Пунктом 38 Розділу 1 Закону Україні «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015року № 596-УІІІ, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, ті адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі». Даними змінами розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за яким накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року (К/800/36352/16) та постановою Верховного Суду від 31.01.2018 р. (провадження №К/9901/5974/18, справа № 489/1525/16-а) визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним.

Із вказаного вище слідує, що позивач не врахувавши даних норм законодавства помилково дійшов висновку про те, що справа про інкриміноване йому адміністративне правопорушення повинна була розглядатися відповідно вимог ст.276 КУпАП за місцем вчинення правопорушення (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення).

Частина 3 ст. 286 КАС визначає лише конкретні види рішень, які за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності уповноважені виносити місцеві загальні суди як адміністративні, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасування рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, суд критично розцінює твердження позивача про те, що відповідач відмовив йому в клопотанні скористатися юридичною допомогою.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання позивача на те, що поліцейський мав задовольнити його клопотання про відкладення розгляду справи, то суд зазначає таке.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Проаналізувавши в сукупності здобуті в справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій працівника патрульної поліції Фіцика В.П., пов`язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ДП18 №622485 від 07.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Згідно з ст.140 КАС України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ДП18 №622485 від 07.08.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений 01.12.2020.

Суддя П. С. Невойт