Справа № 357/9391/20
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9391/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Нізова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Позивач є стягувачем відповідно до виконавчого листа № 2а-43441 від 18.04.2011 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

31.08.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжовим М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 27145465 з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2011 року по справі № 2а-43441 про зобов`язання УПФУ в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 .

При винесенні постанови, головний державний виконавець керувався вимогами «п.9 частини першої статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», дана постанова була отримана позивачем лише 11.09.2020 року, в порушення обов`язкових вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає дії головного державного виконавця ОСОБА_2 по закінченню виконавчого провадження № 27145465 протизаконними і безпідставними, які підлягають визнанню неправомірними, а постанова скасуванню, з підстав порушення державним виконавцем чинного законодавства та Конституційних прав позивача.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 02.10.2020 року постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

У встановлений строк на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням направлення відповідачу.

19.11.2020 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд адміністративного позову без її участі за наявними у справі матеріалами.

19.11.2020 року представник Відповідача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, при розгляді справи просив врахувати відзив на адміністративний позов.

При розгляді даної справи суд враховує, що відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Отже, право на судовий захист, встановлене ст.55 Конституції України, не може обмежуватись навіть за умови оголошення надзвичайної ситуації та карантину.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Судом встановлено, що 18.04.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено постанову по справі № 2а-43441/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві про зобов`язання проведення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до якої зобов`язано УПФУ в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, починаючи з 01.03.2011 року щомісячно, в розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний період, з врахуванням нарахованих та виплачених сум, що стверджується копією цієї постанови (а.с. 37).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2012 року вказану постанову суду першої інстанції було залишено без змін (а.с. 38-39).

Як вбачається зі змісту вказаної вище постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, її було звернуто судом до негайного виконання, а тому 18.04.2011 року позивачу було видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виконавчий лист по справі № 2а-43441/2011.

Судом також встановлено, що виконавче провадження № 27145465 з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2а-43441/2011 від 18.04.2011 року перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до постанови від 24.01.2018 року про прийняття виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжовим М.В. 31.08.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 27145465 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-43441/2011 від 18.04.2011 року відповідно до п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією цієї постанови (а.с. 43).

При вирішенні спору суд виходить з наступних приписів матеріального права України.

Відповідно до ч.1 п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання, в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом, виконавчий документ надсилається разом із постановою, про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав. По закінченню виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення.

Як вказано вище в постанові суду, у виконавчому листі було зобов`язано боржника до вчинення дій, пов`язаних з проведенням перерахунку та виплати доплати до пенсії згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З тексту постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що підставою для її винесення був лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.08.2020 № 1000-0803-6/64097, яким повідомлено, що рішення суду виконано фактично відповідно до резолютивної частини рішення. Втім, до відзиву на адміністративний позов відповідач надав суду лише перший аркуш вказаного листа, із якого не убачається інформації про виконання судового рішення (а.с.94).

Крім того, з копії розпорядження УПФУ № 175065 від 26.06.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 було проведено перерахунок доплати до пенсії за період з 01.03.2011 року, а інформація про виплату цих коштів також відсутня (а.с.41, 96).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто закон покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд не може погодитись з тим, що дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження є правомірними, оскільки на час закінчення виконавчого провадження відсутні достовірні відомості про те, що судове рішення виконано в повному обсязі, а саме що позивачу виплачені нараховані кошти.

Відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем передчасно, без врахування всіх обставин у справі, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Єжова М.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2020 є неправомірними, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тому відповідна вимога позивача є такою, що ґрунтується на законі та також підлягає задоволенню.

Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 287 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по закінченню виконавчого провадження та щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за №27145465 від 31.08.2020 з приводу виконання виконавчого листа по справі №2а-43441/2011, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 18.04.2011 року.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №27145465 від 31.08.2020 з приводу виконання виконавчого листа по справі №2а-43441/2011, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 18.04.2011 року «про зобов`язання УПФУ в м.Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, починаючи з 01.03.2011 року, щомісячно, в розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний період, з врахуванням нарахованих та виплачених сум».

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подати у місячний строк з дати набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (адреса: 02022, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, ).

СуддяВ. П. Цукуров