Справа № 400/1156/20
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 400/1156/20
адміністративне провадження № К/9901/30444/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 400/1156/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення майору запасу ОСОБА_1 перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення йому пенсії з 29.12.2017 року та виплати пенсії з 29.12.2017 року з врахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.12.2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року № 350/174/308/432ПС та довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 року № 350/308/965ПС;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву майора запасу ОСОБА_1 від 14.12.2019 року про проведення перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення йому пенсії з 29.12.2017 року та виплати пенсії з 29.12.2017 року з врахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.12.2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року № 350/174/308/432ПС та довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 року № 350/308/965ПС;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести майору запасу ОСОБА_1 перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення йому пенсії з 29.12.2017 року та виплачувати пенсію з 29.12.2017 року з врахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.12.2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року № 350/174/308/432ПС та довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 року № 350/308/965ПС;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняти відповідне рішення (розпорядження) про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 29.12.2017 року з врахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.12.2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року № 350/174/308/432ПС та довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 року № 350/308/965ПС;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити різницю перерахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 29.12.2017 року з врахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.12.2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року № 350/174/308/432ПС та довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 року № 350/308/965ПС, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 400/1156/20 та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах а, б, в та г п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунктів «б» - «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що він позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи та що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.
З даного приводу колегія суддів Верховного Суду зазначає, що посилання скаржника на те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи мають загальний характерта та є безпідставними, оскільки не зазначена конкретна справа, при розгляді якої позивач буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням.
Аналіз доводів касаційної скарги щодо існування обставин визначених підпунктом в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи, свідчать про те, що вони мають загальний характер і не містять достатніх обгрунтувань, а тому не можуть вважатися винятковими випадками.
В решті, позивач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.
Також скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтувань підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 400/1156/20.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець
Судді А. І. Рибачук
С. Г. Стеценко