Справа № 160/6847/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
01 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6847/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнятої у справі №160/6847/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби у Чечелівському районі м. Дніпра про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-
встановиВ:
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби у Чечелівському районі м.Дніпра задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі №160/6847/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.
26 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнятої у справі №160/6847/19, в якому вона просить: «скасувати постанову ТААС від 14.01.2020., як постанову, в якій не вирішено питання про право. Прийняти нову постанову, в якій визнати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/6847/19 законним. Використати при винесенні нової постанови факти та докази, які ці факти підтверджують, надані мною у цьому клопотанні, як підставу для прийняття додаткового рішення, у зв`язку з неможливістю у встановлений законом строк: ознайомитися із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі №160/6847/19; відсутності інформації про звернення УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра із апеляційною скаргою до ТААС; неможливістю надати відзив на апеляційну скаргу.
Клопотання фактично обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 у період з 23.09.2019 року по 21.12.2019 року проходила благодійне після інфарктне лікування у Чеській Республіці, що підтверджується відмітками про перетинання кордону у закордонному паспорті та білетами із Праги до м. Львів та із м. Льві до м. Кам`янське. За весь час відсутності кореспонденцію позивача отримувала її довірена особа, яка мала право тільки на отримання листів та пенсії по довіреності за місцем реєстрації позивача. Із своєю довіреною особою за весь час знаходження у Чеській Республіці вона ніякого зв`язку не мала на підставі відсутності технічної можливості та грошей на спілкування. У зв`язку з зазначеним вважає постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийняту у справі №160/6847/19 незаконною, необґрунтованою та не справедливою.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи вимоги клопотання щодо ухвалення додаткового рішення, зробила висновок про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається, з поданого клопотання ОСОБА_1 зазначаючи, що її клопотання є заявою поданою в порядку статті 252 КАС України фактично ставить питання щодо скасування постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у зв`язку з не згодою з таким рішенням суду.
Проте, її незгода з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року не може бути розглянута та вирішена судом шляхом ухвалення додаткового судового рішення.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що клопотання ОСОБА_1 не містить і посилань на те, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України.
Зазначене свідчить про те, що подане ОСОБА_1 клопотання в порядку статті 252 КАС України не містить підстав визначених цією нормою для звернення до суду з такою заявою, як наслідок підстав для ухвалення додаткового рішення у справі №160/6847/19 для суду апеляційної інстанції не має, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.
Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 щодо порушеного нею питання про її необізнаність: з рішенням суду першої інстанції; звернення відповідача до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою та звернення із відзивом на апеляційну скаргу відповідача, наступне.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
В свою чергу, частиною 1 статті 310 КАС України встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.
З аналізу зазначених норм вбачається, що суд апеляційної інстанції повинен провести апеляційний розгляд справи за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається, зокрема ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс.
При цьому, відповідно до положень статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Тобто, обов`язок щодо повідомлення суду місця проживання чи перебування, яке в подальшому є адресою для листування з такою особою покладено виключно на особу, яка звертається до суду.
Так, у позовній заяві контактну адресу для листування з позивачем ОСОБА_1 зазначено « АДРЕСА_1 » (а.с.4).
В свою чергу на виконання частини 5 статті 251 КАС України судом першої інстанції позивачу, як учаснику справи поштовим зв`язком направлено копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі №160/6847/19 на зазначену нею адресу як контактну « АДРЕСА_1 » (а.с.74).
При цьому, як вбачається з повідомлення про вручення вищезазначеного поштового відправлення, копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі №160/6847/19 отримано 12 листопада 2019 року в графі «вручено уповноваженому» зазначено «Андрейченко» (а.с.75).
Частиною 7 статті 251 КАС України встановлено, що у разі якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Як зазначає ОСОБА_1 у клопотанні про ухвалення додаткового рішення до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнятої у справі №160/6847/19, вона у період з 23.09.2019 року по 21.12.2019 року проходила благодійне лікування у Чеській Республіці, а за весь час її відсутності кореспонденцію позивача отримувала її довірена особа.
Зазначені обставини свідчать про те, що судом виконано обов`язок встановлений частиною 5 статті 251 ККАС України щодо направлення позивачу, як учаснику справи на зазначену ним контактну адресу копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі №160/6847/19, а поштовим відділенням, як уповноваженим органом, в свою чергу, обов`язок щодо вручення поштового відправлення адресатам або уповноваженим особам на її отримання, і таке рішення суду вважається врученим.
Тому, суд апеляційної інстанції зауважує, що підстав вважати не врученим копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі №160/6847/19 у суду не було. А неналежне здійснення уповноваженою особою повідомлення позивача про отримання нею поштової кореспонденції адресованої ОСОБА_1 є спором між самим позивачем та її уповноваженою особою.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач маючи намір виїхати за межі території України з 23 вересня 2019 року зобов`язана була звернутися до суду з заявою в порядку положень статті 131 КАС України та повідомити суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження). При цьому, позивач не позбавлена була і права у разі не можливості здійснювати безпосередню участь у процесі розгляду справи у зв`язку з лікуванням звернутися до фахівця у галузі права, доручивши йому її представництво у суді.
Щодо доводів ОСОБА_1 про її необізнаність щодо звернення відповідача до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою та неможливості звернення із відзивом на апеляційну скаргу відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
На виконання вимог статті 301 КАС України, супровідним листом від 29.11.2019 року судом апеляційної інстанції на ім`я ОСОБА_1 на зазначену нею адресу як контактну « АДРЕСА_1 » направлено копію ухвали суду від 29.11.2019 року про відкриття апеляційного провадження та запропоновано надати відзив протягом 7 днів з дня її отримання з копією апеляційної скарги відповідача та доданими до неї матеріалами на 31 аркушу (а.с.111).
На адресу суду апеляційної інстанції повернулося повідомлення про вручення вищезазначеного поштового відправлення, згідно з яким його отримано 11 грудня 2020 року в графі «вручено уповноваженому» зазначено «Андрейченко» (а.с.113).
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції виконано свій обов`язок щодо направлення вищезазначених документів на адресу зазначену позивачем як контактну, а поштовим відділенням, як уповноваженим органом, в свою чергу, обов`язок щодо вручення поштового відправлення адресатам або уповноваженим особам на її отримання, у суду апеляційної інстанції не було підстав вважати таке відправлення не врученим або врученим не уповноваженій особі.
Згідно з судовим повідомленням від 10.12.2019 року ОСОБА_1 на зазначену нею адресу як контактну « АДРЕСА_1 » направлено копію ухвали суду від 10.12.2019 року про призначення справи №160/6847/19 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та повідомлено, що письмове провадження буде здійснено у відсутності сторін та їх представників (а.с.115).
Однак, вищезазначене поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.116).
Відповідно до частини 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції було виконано обов`язок щодо направлення позивачу ухвали про призначення справи до розгляду, проте таке відправлення повернулося до суду без вручення з незалежних від суду причин, вважається, що така особа повідомлена про розгляд справи належним чином.
Оскільки станом на 14 січня 2020 року матеріали справи №160/6847/19 містили інформацію щодо отримання позивачем копії апеляційної скарги, ухвали про відкриття апеляційного провадження та про належне повідомлення позивача щодо розгляду цієї справи, а також враховуючи положення статті 258 КАС України, у суду апеляційної інстанції не було підстав для не розгляду цієї справи протягом розумного строку, який не повинен бути більшим за шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі.
На підставі зазначеного, Третім апеляційним адміністративним судом 14 січня 2020 року було вирішено цю справи, за результатом чого прийнято постанову, тобто справу вирішено у 45-денний строк, тобто в строки встановлені законом.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що справу було вирішено 14 січня 2020 року, в той час як ОСОБА_1 , як вона зазначає перебувала у Чеській Республіці з 23 вересня 2019 року по 21 грудня 2019 року, тобто остання більш як протягом трьох місяців не цікавилася відомим їй судовим провадженням справи №160/6847/19.
Згідно із положеннями частини 2 статті 44 КАС України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 року ухваленому по справі "Смірнова проти України" зробив висновок, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ОСОБА_1 зазначивши про те, що її контактною адресою для листування є « АДРЕСА_1 » та не повідомивши суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), як того вимагає стаття 131 КАС України, отримавши рішення суду ухвалене не на її користь, фактично прагне домогтися нового розгляду справи, шляхом звернення до суду з клопотанням в порядку статті 252 КАС України, що свідчить про зловживання нею правами визначеними Кодексом адміністративного судочинства України та є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнятої у справі №160/6847/19.
Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Керуючись частиною 1 статті 252, статтями 321, 325 КАС України, суд, -
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року прийнятої у справі №160/6847/19.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено та підписано суддями 01 грудня 2020 року.
Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко
суддя С.М. Іванов
суддя О.М. Панченко