Справа № 380/6130/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/6130/20 пров. № А/857/11475/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Мостиського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 28 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним і скасувати рішення № 3 від 12 березня 2020 року відділу з питань перерахунку пенсії № 19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно із заявою від 06 березня 2020 року;

зобов`язати Мостиський відділ обслуговування громадян (Сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та відділ з питань перерахунку пенсії № 19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (далі ТУ ДСА) № 434 від 03 березня 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 380/6130/200 позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням рішення Верховного Суду у зразковій справі № 620/1116/20 слід зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА від 03 березня 2020 року № 434 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

У апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ) просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення розміру суддівської винагороди після винесення рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2р/2020.

Судом не надано належної оцінки тому, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII не внесені. Довічне грошове утримання суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом № 1402-VIII має визначатися відповідно до Закону № 2453-VІ. На час виходу позивача у відставку правовідносини щодо відставки регулювалися Законом № 2453-VІ у редакції, зміненій Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ. Тому положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII на нього не поширювалися.

Судді, які виходили у відставку до 30 вересня 2016 року, не розраховували і не могли розраховувати на поширення на них нового розміру довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки не працювали за «новими правилами», не отримували суддівську винагороду у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Окрім того, у Державному бюджеті не передбачені кошти для проведення перерахунку грошового утримання у відставці суддям.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працював на посаді судді Мостиського районного суду Львівської області з 22 травня 1995 року по 21 вересня 2016 року і постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08 вересня 2016 року «Про звільнення суддів» звільнений з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

На підставі постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 березня 2017 року у справі № 448/59/17 ОСОБА_2 виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, із суми 26100 грн без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ТУ ДСА на ім`я ОСОБА_2 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03 березня 2020 року № 434 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1), який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891.

ОСОБА_1 12 серпня 2020 року звернувся до Мостиського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 03 березня 2020 року № 434 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ТУ ДСА.

Відділом з питань перерахунків пенсій № 19 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ рішенням від 12 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки від 03 березня 2020 року № 434 з огляду на те, що після 18 лютого 2020 року не приймались нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

ОСОБА_1 не погодився із таким рішення пенсійного органу і за захистом своїх прав звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Насамперед, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що справа за позовом ОСОБА_1 , що розглядається, є типовою та відповідає ознакам, що зазначені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року № 620/1116/20 за результатами розгляду зразкової справи, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Відтак, з урахуванням приписів частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як свідчать матеріали справи, відповідачами не заперечується право ОСОБА_1 , як судді у відставці, на отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також право на перерахунок такого у передбачених законом випадках. Суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3 на підставі довідки ТУ ДСА від 03 березня 2020 року № 434

Оцінюючи правомірність вирішення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 щодо протиправності відмови у проведенні вказаного перерахунку його щомісячного довічного утримання, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII)

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відтак, на переконання апеляційного суду, з урахуванням приписів статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Частиною 4 статті 142 Закону №1402 встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що спірний перерахунок щомісячного довічного утримання позивача обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020, а отже з наступного дня з дати ухвалення вказаного рішення Конституційним Судом України у нього виникло право (підстава) на такий перерахунок.

Відтак, у суду першої інстанції були належні правові підстави для висновку про протиправність оспорюваного від 12 березня 2020 року № 3 щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання та його скасування, а також зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року згідно з довідкою ТУ ДСА від 03 березня 2020 року № 434.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пункті 26 рішення у від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії» ( 980 045 ), № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

З урахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо відсутності коштів у Державному бюджеті на перерахунок довічного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 380/61309/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною 5 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор