Справа № 540/1469/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1469/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року, прийняте у складі суду судді Ковбій О.В. в місті Херсон по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 15 січня 2020 року за №UA508040/2020/000004/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю ШАЙН ХАУЗХОЛД;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20 січня 2020 року за №UA508040/2020/000008/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю ШАЙН ХАУЗХОЛД;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 30 січня 2020 року за №UA508000/2020/000010/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю ШАЙН ХАУЗХОЛД;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03 лютого 2020 року за №UA508000/2020/000015/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю ШАЙН ХАУЗХОЛД.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Чорноморської митниці Державної митної служби України від 15.01.2020 №UA508040/2020/000004/2, від 20.01.2020 №UA508040/2020/000008/2, від 30.01.2020 №UA508000/2020/000010/2, від 03.02.2020 №UA508000/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Чорноморська митниця Держмитслужби звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення та невірного вирішення спору, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не враховано доводи митниці, якими остання керувалася при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та в судовому рішенні не спростовує виявлені митним органом розбіжності. Так, щодо рішень №UА508040/2020/000004/2 від 15.01.2020 року та №UA508040/2020/000008/2 від 20.01.2020 року апелянтом зазначено про наявність розбіжностей, а саме: відповідно до пункту 4.2 контракту №КD190103 від 03.01.2019 загальна сума контракту становить 495000 дол. США, однак у Чорноморській митниці Держмитслужби за вказаним контрактом суб`єктом здійснено митне оформлення поставок на більшу суму; інформація щодо проведення страхування товару покупцем декларантом не надається, та як окрема складова митної вартості не заявляється; серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. Щодо рішень №UA508000/2020/000010/2 від 30.01.2020 року та №UA508000/2020/000015/2 від 03.02.2020 року апелянт вказує на наявність розбіжностей, а саме серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. Апелянт вказує, що додатково надані документи у свої сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації, з огляду на що на думку апелянта ним було правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом із зазначенням причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.01.2019 року між ТОВ "ШАЙН ХАУЗХОЛД" та компанією Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited, Китай, укладено контракт № КD190103 (далі-Контракт), а 20.11.2019 року додаткову угоду № 1 до зазначеного контракту на поставку "товарів асортимент якого описаний і погоджений сторонами в Специфікації в кожній окремій поставці" на умовах СFR порт Одеса відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного контракту та додаткової угоди, комерційного інвойсу ВН191129 від 29.11.2019 року; платіжного доручення в іноземній валюті №25 від 19.05.2020 року; офіційного прайс-листа від 04.11.2019 року; специфікації (сертифікату якості) №21/KD190103; пакувального листа від 29.11.2019 року; комерційного інвойсу ВН191206 від 06.12.2019 року; офіційного прайс-листа від 04.11.2019 року; специфікації (сертифікату якості) №22/KD190103; копія пакувального листа від 06.12.2019 року; комерційного інвойсу ВН191213 від 13.12.2019 року; платіжного доручення в іноземній валюті №26 від 27.05.2020 року; офіційного прайс-листа від 18.11.2019 року; специфікації (сертифікату якості) №23/KD190103; пакувального листа від 13.12.2019 року; комерційного інвойсу ВН191219 від 19.12.2019 року; платіжного доручення в іноземній валюті №24 від 30.04.2020 року; офіційного прайс-листа від 19.11.2019 року; специфікації (сертифікату якості) №24/KD190103; пакувального листа від 19.12.2019 року позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Декларантом позивача через представника ОСОБА_1 для митного оформлення товару подано митні декларації:

- №UA508040/2020/000261 від 15.01.2020 року, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів 23673,74 доларів США, за ціною договору (контракту) (основний метод визначення митної вартості);

- №UA508040/2020/000425 від 20.01.2020 року, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів 23229,45 доларів США, за ціною договору (контракту) (основний метод визначення митної вартості);

- №UA508040/2020/000840 від 30.01.2020 року, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів 28733,60 доларів США, за ціною договору (контракту) (основний метод визначення митної вартості);

№UA508040/2020/000996 від 04.02.2020 року, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів 23342,84 доларів США, за ціною договору (контракту) (основний метод визначення митної вартості).

Разом з митними деклараціями ТОВ "ШАЙН ХАУЗХОЛД" для оформлення товару надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) №КD190103 від 03 січня 2019 року; додаткову угоду №1 від 20.11.2019 року до контракту; комерційні інвойси від 29.11.2019 року ВН191129, від 06.12.2019 року ВН191206, від 13.12.2019 року ВН191213, від 19.12.2019 року №ВН191219; специфікації (сертифікати якості) №21/КD190103, №22/КD190103, №23/КD190103, №24/КD190103; пакувальні листи від 29.11.2019р., 06.12.2019р., 13.12.2019р. 19.12.2019р.; коносаменти ZIMUNGB9483675 від 07.12.2019, ZIMUNGB9446340 від 13.12.2019, ZIMUNGB9463070 від 22.12.2019, ZIMUNGB9446418 від 26.12.2019.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а тому запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування;

- копію митної декларації країни відправлення;

- додатки до зовнішньоекономічного контракту;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправника;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

На виконання вимог митного органу позивач додатково надав відповідачу прайс-лист постачальника, митну декларацію країни відправлення.

За результатами опрацювання поданих позивачем вантажних митних декларацій, відповідач, митниця ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, прийняло рішення про коригування митної вартості товарів :

- рішення про коригування митної вартості товарів UA508040/2020/000004/2 від 15.01.2020 р.;

- рішення про коригування митної вартості товарів UA508040/2020/000008/2 від 20.01.2020 р.;

- рішення про коригування митної вартості товарів UA508000/2020/000010/2 від 30.01.2020 р.;

- рішення про коригування митної вартості товарів UA508000/2020/000015/2 від 03.02.2020 р.

Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем для оформлення товарів за основним методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товарів, що імпортуються, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень митного органу про коригування митної вартості товарів від 15.01.2020 №UA508040/2020/000004/2, від 20.01.2020 №UA508040/2020/000008/2, від 30.01.2020 №UA508000/2020/000010/2, від 03.02.2020 №UA508000/2020/000015/2.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Щодо доводів апелянта відносно рішень №UА508040/2020/000004/2 від 15.01.2020 року та №UA508040/2020/000008/2 від 20.01.2020 року, що відповідно до пункту 4.2 контракту №КD190103 від 03.01.2019 загальна сума контракту становить 495000 дол. США, однак у Чорноморській митниці Держмитслужби за вказаним контрактом суб`єктом здійснено митне оформлення поставок на більшу суму, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, між позивачем та підприємством Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited укладено додаткову угоду № 1 від 20.11.2019 року до контракту №КD190103 від 03.01.2019 (а.с. 12) про внесення змін до підпункту 4.2 контракту в частині збільшення суми контракту з 495000 дол. США до 1000000 дол. США, що спростовує твердження апелянта про те, що митне оформлення товару здійснено на більшу суму, ніж передбачає контракт.

Відносно посилань апелянта на відсутість відомостей щодо включення до вартості товару витрат на страхування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно умов п. 4.2 Контракту №КD190103 від 03.01.2019 року, ціни, вказані у даному Контракті, включають у себе вартість пакування, маркування, у яких поставляється товар та доставку на умовах СFR Одеса. Згідно пукту 3.1 Контракту, поставка відбувається на умовах СFR порт Одеса відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 CFR (Cost and Freight (... named port of destination)) (... назва порту призначення). Термін вартість і фрахт означає, що продавець здійснив поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь які додаткові витрати, які виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. За умовами CFR відсутня обов`язкова умова щодо страхування товару.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CFR, суд вважає, що в даному випадку Товариство не мало обов`язку додатково страхувати товар, а доказів того, що страхування товару було здійснено позивачем або продавцем товару за власної ініціативи додатково до умов поставки та договору - відповідачем не надано.

Отже, колегія суддів вважає помилковим твердження апелянтапро неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються, так як страхування товару не здійснювалось, а доказів протилежногоне надано.

Враховуючи викладене, з огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом №КD190103 від 03.01.2019 року умови поставки, всі витрати із завантаження, пакування, маркування та транспортування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування товару, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, Товариство не понесло. За таких обставин, вимоги Митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Товариством, на цій підставі - необґрунтованим.

Крім того, п.6.3 контракту №КD190103 від 03.01.2019 року передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме визначено перелік товаросупровідних документів: 3 морських коносаментів; 2 оригінала специфікації; комерційний рахунок-фактура - 3 оригінали; пакувальний лист - 3 оригінали.

Тобто, за умовами контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.

У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, зокрема, інвойсі від 10.09.2019 р. № 19RS021-1, специфікації від 10.09.2019 р. № 14, прайс-листі продавця вказана ціна товару з урахуванням умов поставки CFR ODESSA.

У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, зокрема, у коносаментах, специфікаціях, комерційних рахунках-фактурах продавця вказана ціна товару з урахуванням умов поставки CFR.

За таких обставин суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п.8 ч.2 ст.53 МК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 липня 2019 року (справа №821/829/18), від 14 серпня 2018 року (справа №821/1617/17).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надав всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових документів не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, що графа 33 оскаржуваних рішень не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

В той же час дослідженням митних декларацій, які використано для коригування митної вартості товарів, встановлено, що ними визначено інші умови поставки, інша фірма виробник товарів, а тому митним органом безпідставно відкориговано митну вартість товарів, поставлених позивачу, за вищезазначеними митними деклараціями.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки на підтвердження правомірності коригування митної вартості товарів відповідач у своєму рішенні не зазначає, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, оскільки підстави для коригування митної вартості в оскаржуваних рішеннях фактично є аналогічними, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 15.01.2020 №UA508040/2020/000004/2, від 20.01.2020 №UA508040/2020/000008/2, від 30.01.2020 №UA508000/2020/000010/2, від 03.02.2020 №UA508000/2020/000015/2 є протиправними та підлягає скасуванню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець