Справа № 820/4033/16
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19.11.2020 р. справа №820/4033/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участі: секретаря судового засідання - Стрєлка О.В., представника позивача - адв. Вернигора О.В., представника відповідача - Шамілової Л.Ш., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування правових актів індивідуальної дії, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВО "УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ" (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ, Товариство), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про:

1) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 12.07.2016р. про зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 9.268.403,00 грн. та податкового кредиту на суму 8.847.977,00 грн.;

2) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 12.07.2016р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 354.718,75 грн., з яких за основним платежем 283.775,00 грн. та штрафна санкція на суму 70.943,75 грн.;

3) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 12.07.2016р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 323.020,75 грн., з яких за основним платежем 266.777,00 грн. та штрафна санкція на суму 56.243,75 грн.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що викладених в акті податкової перевірки протиправних діянь не вчиняв. Наполягав на помилковості та хибності тверджень контролюючого органу про заниження грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ. Стверджував, що у зносинах із контрагентами-постачальниками правильно обчислював податок на прибуток та податок на додану вартість за діючими правочинами та у межах реальних господарських операцій.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом - контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління; залучений до участі у справі у якості фактичного та юридичного правонаступника ГУ ДФС у Харківській області), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що до податкової перевірки платник не подав документів про походження та якість товарно-матеріальних цінностей, а контрагенти-постачальники платника не мали фізичної змоги реально виконати зобов`язання за правочинами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, значиться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у якості юридичної особи приватного права під ідентифікаційним кодом - 37366256.

З 23.06.2016 р. по 03.06.2016 р. владний суб`єкт, ГУ ДФС у Харківській області, здійснив планову виїзну перевірку діяльності заявника з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013р.-31.12.2015р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 17.06.2016р. №322/20-40-14-01-08/37366256 (далі за текстом - Акт) (т.1, а.с. 37-75, т. 2 1-156).

У тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення особою низки податкових правопорушень, а саме:

-п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. в сумі 99.401.000,00 грн., у т.ч. за 2013 рік в сумі 1.417.485,00 грн., за 2014 рік в сумі 8.522.615,00 грн. за рахунок включення неправомірного визначення показників податкової декларації з податку на прибуток підприємств, внаслідок чого настало завищення об`єкта оподаткування на суму 36.401.915,00 грн. за рахунок включення до складу доходів, доходи, які пов`язанні з реалізацією товарів та послуг, які були придбані у ТОВ «Торгбуд компані», ТОВ «Компанія «Бейліш», ТОВ «Бізнесконсалт груп», ТОВ «Інтертранскомплект», ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Фай - Торг», ТОВ «Трейд - нік», ТОВ «Каліпсо-2013», ТОВ «Екліпс 2009», ТОВ «Білдінг Контракт», ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна», ПП «Постачсервіс-А», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Лугторгінвест», ТОВ «Східмегатранс», ТОВ «Агакс будінвест», ТОВ «ТРАФ Альянс», ТОВ «Компанія Еко трейд», ТОВ «Регіон бізнес трейд», ТОВ «Крафт сіті», ТОВ «Спецстрой - Київ», ТОВ «БАЛІТА», ТОВ «ГЕТС», ТОВ «Терріка - платц», ТОВ «ВАЛЬТЕС», ТОВ «САНВЕЛ», ТОВ «ВАЛМАРКЕТ», ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО», ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС», ТОВ «Укрінвест-БУД», ТОВ «Аркада пром буд»;

-п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, ТОВ «ВО «УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ» безпідставно віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, в Деклараціях з податку на прибуток в сумі 1.916.906,00 грн., у т.ч. за 2013 рік в сумі 477.615,00 грн., за 2014 рік в сумі 1.439.291,00 грн., неправомірно визначено витрати за 2015 рік в сумі 39.757,80 грн.;

-п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, завищено податкові зобов`язання з ПДВ за перевірений період в сумі 9.268.402,00 грн.;

-п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит у загальній сумі 88.447.977,00 грн. за перевірений період;

-п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток в загальній сумі 266.777,00 грн., у т.ч. за 2013 рік в сумі 216.230,00 грн., за 2014 рік в сумі 8745,00 грн., за 2015 рік в сумі 41.802,00 грн.;

-п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість в сумі 283.775,00 грн. за перевірений період.

12.07.2016 р. з посиланням на Акт контролюючим органом були видані податкові повідомлення - рішення:

1) № від 12.07.2016р. про зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 9.268.403,00 грн. та податкового кредиту на суму 8.847.977,00 грн. (т. 1, а.с.24-25);

2) № від 12.07.2016р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 354.718,75 грн., з яких за основним платежем 283.775,00 грн. та штрафна санкція на суму 70.943,75 грн. (т. 1, а.с.26);

3) № від 12.07.2016р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 323.020,75 грн., з яких за основним платежем 266.777,00 грн. та штрафна санкція на суму 56.243,75 грн. (т. 1, а.с.27).

Як з`ясовано судом, до цих правових актів індивідуальної дії увійшли епізоди донарахувань податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій у межах податкового повідомлення - рішення №001351401 від 12.07.2016р., а саме: всього у розмірі 139.965,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Фай - Торг» () за звітний податковий період червень-липень 2013р.; всього у розмірі 116.215,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торг Консар» () за звітний податковий період липень-жовтень 2013р.; всього у розмірі 13.875,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Грейн Опт» () за звітний податковий період липень-жовтень2013р.; всього у розмірі 18.365,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Білдінг Контракт» () за звітний податковий період листопад 2013р.- січень 2014р.; всього у розмірі 3.637,50 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Екліпс 2009» () за звітний податковий період лютий 2014р.; всього у розмірі 1.918,75 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Каліпсо-2013» () за звітний податковий період березень 2014р.; всього у розмірі 400,00 грн. грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Трейд-нік» () за звітний податковий період квітень 2014р.; всього у розмірі 2.525,00 грн. грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Спецстрой - Київ» () за звітний податковий період квітень 2015р.; всього у розмірі 2.284,00 грн. грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Східмегатранс» () за звітний податковий період червень-серпень 2014р.; всього у розмірі 1.158,75 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Крафт сіті» () за звітний податковий період лютий 2015р.; всього у розмірі 1.912,50 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «ТРАФ Альянс» () за звітний податковий період липень 2015р.; всього у розмірі 2.950,00 грн. грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Бізнесконсалт груп» () за звітний податковий період серпень 2015р.; всього у розмірі 6.800,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торгбуд компані» () за звітний податковий період вересень 2015р.; всього у розмірі 42.712,50 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» () за звітний податковий період грудень 2015р.

Також, увійшли епізоди донарахувань податку на прибуток у межах податкового повідомлення - рішення №001361401 від 12.07.2016р. з урахуванням штрафних санкцій, а саме: всього у розмірі 132.966,30 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Фай - Торг» () за звітний податковий період 2013р.; всього у розмірі 110.403,80 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торг Консар» () за звітний податковий період 2013р.; всього у розмірі 13.181,30 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Грейн Опт» () за звітний податковий період 2013р.; всього у розмірі 17.252,50 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Білдінг Контракт» () за звітний податковий період 2013р.-2014р.; всього у розмірі 3.273,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Екліпс 2009» () за звітний податковий період 2014р.; всього у розмірі 1.728,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Каліпсо-2013» () за звітний податковий період 2014р.; всього у розмірі 360,00 грн. грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Трейд-нік» () за звітний податковий період 2014р.; всього у розмірі 2055,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Східмегатранс» () за звітний податковий період 2014р.; всього у розмірі 2.273,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Спецстрой - Київ» () за звітний податковий період 2015р.; всього у розмірі 1.043,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Крафт сіті» () за звітний податковий період 2015р.; всього у розмірі 1.721,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «ТРАФ Альянс» () за звітний податковий період 2015р.; всього у розмірі 2.655,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Бізнесконсалт груп» () за звітний податковий період 2015р.; всього у розмірі 6.120,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торгбуд компані» () за звітний податковий період 2015р.; всього у розмірі 38.441,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» () за звітний податковий період 2015р.

Крім того, судом встановлені епізоди зменшення контролюючим органом податкового зобов`язання з податку на додану вартість та податкового кредиту в межах податкового повідомлення - рішення № від 12.07.2016р., а саме: зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період серпень - жовтень 2013р. на суму 78259,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 59.941,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торг Консар» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період листопад - грудень 2013р. на суму 264.458,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 307.771,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Білдінг Контракт» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період листопад - грудень 2013р., січень 2014р. на суму 264.458,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 307.771,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Білдінг Контракт» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період лютий 2014р. на суму 128.628,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 128.414,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Екліпс 2009» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період березень 2014р. на суму 62.322,00 грн. грн. та зменшення податкового кредиту на суму 48.205,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Каліпсо-2013» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період березень 2014р. на суму 67.942,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 111.763,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Трейд-нік» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період травень-червень 2014р. на суму 161.988,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 77.553,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Екліпс 2009» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період липень - жовтень 2014р. на суму 678.658,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 488.861,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Східмегатранс» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період листопад 2014р. на суму 188.743,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 236.144,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ Регіон бізнес трейд» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період грудень 2014р. на суму 355.021,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 405.985,000 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Компанія Еко трейд» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період січень-лютий 2015р. на суму 403.992,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 314.309,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Крафт сіті» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період березень 2015р. на суму 253.832,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 196863,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Спецстрой - Київ» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період квітень-червень 2015р. на суму 1.961.710,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 2.001.074,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Терріка - плац» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період липень 2015р. на суму 788.532,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 623.179,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Торгбуд компані» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2015р. на суму 2.128.307,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 1.987.424,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Імперія Фінанс» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період жовтень 2015р. на суму 199.350,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 379.284,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період листопад 2015р. на суму 1.033.132,00 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 921.131,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» (); зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період грудень 2015р. на суму 511.528 грн. та зменшення податкового кредиту на суму 431.485,00 грн. у взаємовідносинах із ТОВ «Аркада пром буд» (). (т.14 а.с.98-103).

На Акт платник подав заперечення (т. 2, а.с.157-161), за результатами розгляду яких контролюючий орган склав лист - відповідь від 08.07.2016 року №3913/10/20-40-14-01-17 ГУ ДФС у Харківській області. (т. 2 а.с. 162-168).

Початково заявник оскаржив ці податкові повідомлення - рішення у межах справи №820/3288/16, де була постановлена ухвала суду про прийняття позову до розгляду від 21.07.2016р.

У цій справі поданий позов було відкликано заявником за власною ініціативою і залишено без розгляду ухвалою суду від 02.09.2016р.

Додатково заявник ініціював провадження стосовно цих же самих правових актів індивідуальної дії у межах справи №820/4033/16 (із використанням судового збору, сплаченого у справі №820/3288/16).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2016р. у справі №820/4033/16 (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 31.10.2016р.) вимоги заявника були задоволені шляхом скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 12.07.2016 р. №, №, №.

Але постановою Верховного Суду від 23.06.2020р. ці судові акти були скасовані, а справа скерована на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, Верховний Суд чітко указав, що попередні судові інстанції в порушення наведених процесуальних положень, які зобов`язують суд вжити передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, не перевірили факт реального руху активів по всім ланцюгам учасників схем, не з`ясували, ким і коли вироблялись придбані позивачем товарно-матеріальні цінності та чи вироблялись взагалі. Не встановлено судами і, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВО «УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ» та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, не допитано відповідних осіб як свідків. Не досліджено судами першої та апеляційної інстанцій і технічну можливість названих вище контрагентів виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).

Вирішуючи спір по суті при новому розгляді справи №820/4033/16, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

З 01.01.2011р. суспільні відносини з приводу здійснення контролюючими органами контролю за дотриманням податкової дисципліни унормовані, насамперед, приписами ст.ст.73-86 Податкового кодексу України.

Порушень у процедурі призначення та проведення податкової перевірки судом не знайдено.

Вирішального або істотного впливу процедури перевірки на викладені в Акті судження контролюючого органу судом не виявлено.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що з 01.01.2011 року правовідносини з приводу справляння податку на прибуток унормовані приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України, а правила справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентуються положеннями розділу V Податкового кодексу України.

Згідно з п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на 01.01.2013р.) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Так, згідно з п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на 01.01.2015р.) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до з п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції Закону України №1797-VIII від 21.12.2016р.) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

З наведених приписів кодексу слідує, що вирішальне значення для обчислення податку на прибуток мають саме правила обрахування показників фінансової звітності, а відтак, правила обчислення доходу і витрат за ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

При цьому, оскільки нормами Податкового кодексу України не надано чіткого та поза розумним сумнівом достатньо конкретизованого визначення ані терміну "прибуток", ані суміжному терміну "дохід", то суд вважає за можливе керуватись у даному питанні нормами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно ж до змісту ст. 1 згаданого закону доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З приписів наведеної норми закону чітко і безумовно слідує, що для обрахунку показника розміру доходу особи обов`язково належить з`ясувати як вартість активу, котра залежить від умов конкретної господарської операції, так і розмір зобов`язань та вимушеність їх виникнення, а також існування причинно-наслідкового зв`язку між подією понесенням витрат і ймовірністю (вірогідністю) одержання доходу унаслідок настання цієї події.

У свою чергу, відповідно до пунктів 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 ''Витрати'', затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

У податковому обліку операції з постачання товарів (послуг), витрати за цими операціями, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та суми ПДВ в ціні товару (послуг), які були предметом постачання, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесені у зв`язку з цією операцією фінансові витрати. Податковий кредит, крім іншого, має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та відповідає сутності податкового обліку, який відповідно до частини другої статті 3 цього Закону ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.".

Разом із тим, суд вважає, що при обчисленні податку на прибуток мають також додатково враховуватись як положення п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України (стосовно змісту господарської діяльності особи), так і положення ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України і ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України (стосовно юридичних наслідків вчинення особою нікчемних правочинів), адже доведений намір платника податків на безпідставне одержання податкової вигоди як за рахунок штучного проведення умисно збиткових господарських операцій, так і за рахунок відображення в обліку показників документів за нереальними господарськими операціями у межах нікчемних правочинів припиняє (нівелює) право особи на віднесення понесених видатків на розрахунки із Державою по податку на прибуток.

Відносини з приводу справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентовані, насамперед, приписами розділу V Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п. "б" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності об`єкта оподаткування нормами Податкового кодексу України не передбачена.

Окрім того, аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України (а саме: ст.ст.185, 187, 188, 198, 201) у кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України та ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд доходить висновку про те, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги до змісту та форми первинних документів викладені законодавцем у ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", де передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До того ж у силу вимог абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Таким чином, і за приписами ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", і за приписами абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна у якості первинного документа повинна містити відомості, котрі поза розумним сумнівом детально висвітлюють зміст та обсяг господарської операції і є достовірними.

На виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 20.12.2019 р. по справі №826/16776/18 (адміністративне провадження №К/9901/29228/19) "Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Наявність у платника ПДВ первинних документів, які складені для оформлення операції з постачання, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.".

При цьому, суд зважає, що за визначенням ч.1 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Окрім того, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 08.09.2020р. у справі №819/1250/17 "Норми Податкового кодексу України Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит та можливість формування витрат від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема, у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.".

Назване рішення Верховного Суду є останнім у часі, де викладена правова позиція з приводу наслідків власної необізнаності, необачності, необережності платника податків у контексті наміру на безпідставне отримання податкової вигоди, а тому у силу ч.5 ст.242 КАС України має пріоритет над іншими судовими актами з даного питання.

Відтак, посилання заявника на інші (датовані попередніми у хронологічній послідовності календарними датами) рішення Верховного Суду визнаються судом юридично неспроможними.

За твердженням контролюючого органу проведена податкова перевірка показала на існування події формування заявником витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ за епізодами зносин із контрагентами - постачальниками: ТОВ «Торгбуд компані» (), ТОВ «Компанія «Бейліш» (), ТОВ «Бізнесконсалт груп» (), ТОВ «Інтертранскомплект» (), ТОВ «Торг Консар» (), ТОВ «ФОРОС СЕРВІС» (), ТОВ «Фай - Торг» (), ТОВ «Грейн Опт» (), ТОВ «Трейд-нік» (), ТОВ «Каліпсо-2013» (), ТОВ «Екліпс 2009» (), ТОВ «Білдінг Контракт» (), ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна» (), ПП «Постачсервіс-А» (), ТОВ «Євроінтертранс» (), ТОВ «Лугторгінвест» (), ТОВ «Східмегатранс» (), ТОВ «Агакс буд інвест» (), ТОВ «ТРАФ Альянс» (), ТОВ «Компанія Еко трейд» (), ТОВ Регіон бізнес трейд» (), ТОВ «Крафт сіті» (), ТОВ «Спецстрой - Київ» (), ТОВ «БАЛІТА» (), ТОВ «ГЕТС» (), ТОВ «Терріка - плац» (), ТОВ «ВАЛЬТЕС» (), ТОВ «САНВЕЛ» (), ТОВ «Імперія Фінанс» (), ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» (), ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» (), ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» (), ТОВ «Укрінвест-БУД» (), ТОВ «Аркада пром буд» ().

Тому на виконання вказівки постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16 задля з"ясування об`єктивної істини суд вважає за необхідне розглянути кожен епізод зносин заявника із контрагентами - постачальниками окремо.

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Торгбуд компані» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 4.733.840,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 946.768,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 23).

Так, за твердженням заявника 20.07.2015р. та 15.09.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №ТБ-2007 (т.7, а.с.215-221) та №1509ТБл (т.7, а.с.211-214), за якими ТОВ «Торгбуд компані» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Торгбуд компані» були складені податкові накладні: №6 від 23.07.2015р. всього на суму 399.888,00 грн. (у тому числі ПДВ 66.648,00 грн.); №37 від 08.09.2015 року всього на суму 327.120,00 грн. (у тому числі ПДВ 54.520,00 грн.); №33 від 17.09.2015 року всього на суму 1.238.400,00 грн. (у тому числі ПДВ 206.400,00 грн.); №56 від 22.09.2015 року всього на суму 1.150.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 191.666,67 грн.); №70 від 23.09.2015 року всього на суму 88.400,00 грн. (у тому числі ПДВ 14.733,33 грн.); №94 від 29.09.2015 року всього на суму 2.476.800,00 грн. (у тому числі ПДВ 412.800,00 грн.) (т.7 а.с.233, 236-241).

Також, ТОВ «Торгбуд компані» складені видаткові накладні: №8 від 23.07.2015р.; №87 від 08.09.2015 року; №217 від 30.10.2015 року; №218 від 16.11.2015 року; рахунки на оплату: №8 від 23.07.2015р., №86 від 08.09.2015р.; товарно-транспортні накладні: №55 від 23.07.2015р., №70 від 08.09.2015р., №80 від 30.10.2015р., №89 від 16.00.2015р. (т.7 а.с.221-232, 235).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу ТОВ «Торгбуд компані» згідно платіжних доручень: №4362 від 31.07.2015р., №4538 від 17.09.2015р., № 4546,4548 від 22.09.2015р., №4549 від 23.09.2051р., №4550 від 23.09.2015р., 4562 від 29.09.2015р. (т.10, а.с. 52, 85, 83, 86, 90).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_1 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою, зокрема, легкових автомобілів преміям класу, а саме: Lexus GX470 (державний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Компанія «Бейліш» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 449.420,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 89.884,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 24 ).

Так, за твердженням заявника 01.07.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №ТБ- 107Б (т.9, а.с.84-87), за яким ТОВ «Компанія «Бейліш» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Компанія «Бейліш» була складена податкова накладна: №1 від 06.07.2015р. всього на суму 539,304,00 грн. (у тому числі ПДВ 89.884,00 грн.) (т.9 а.с.92), видаткова накладна: №1 від 06.07.2015р., рахунок на оплату №1 від 06.07.2015р., товарно-транспортна накладна №49 від 06.07.2015. (т.9 а.с.88-90).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжних доручень: №4292 від 06.07.2015р., №4387 від 06.08.2015р. (т.10, а.с. 45, 56)

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_2 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Бізнесконсалт груп» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.863.164,83 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 572.633,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 26).

Так, за твердженням заявника 10.08.2015р. та 03.08.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №1008БК (т.8, а.с.121-124) та №0308Бк (т.8, а.с.144-151), за якими ТОВ «Бізнесконсалт груп» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Бізнесконсалт груп» були складені податкові накладні: №7 від 05.08.2015р. всього на суму 377.868,00 грн. (у тому числі ПДВ 62.978,00 грн.); №10 від 12.08.2015 року всього на суму 272.892,00 грн. (у тому числі ПДВ 45.482,00 грн.); №38 від 13.08.2015 року всього на суму 285.037,80 грн. (у тому числі ПДВ 47506,30 грн.); №39 від 13.08.2015 року всього на суму 2.500.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 416.666,67 грн.) (т.8 а.с.233, 152-158).

Також, ТОВ «Бізнесконсалт груп» складені видаткові накладні: №83 від 05.08.2015р.; №92 від 12.08.2015 року; №131 від 13.08.2015 року; №132 від 13.08.2015 року; рахунки на оплату: №84 від 05.09.2015р., №93 від 12.08.2015р.; № 132 від 13.08.2015р.; №133 від 13.08.2015р.; товарно-транспортні накладні: №61 від 05.08.2015р., №62 від 12.08.2015р., №63 від 13.08.2015р. (т.8 а.с.125-140).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: оплата проведена у безготівковій формі згідно платіжних доручень: №29 від 05.08.2015р.; №4407 від 12.08.2015р.; №4419 від 17.08.2015р., №4423 від 18.08.2015р., № 4427 від 19.08.2015р., №4430 від 20,08.2015р., № 4425 від 26.08.2015р., № 4469 від 31.08.2015р., від 07.09.2015р. № 4506, № 4527 від 15.09.2015р. (т.10, а.с. 55, 59, 61, 62, 65, 68, 74, 81).

Від імені постачальника правочини були підписані - ОСОБА_3 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Інтертранскомплект» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 194.822,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 38.964,40 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 27 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 19.02.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №190215 (т.6, а.с.231-235), за яким ТОВ «Інтертранскомплект» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Інтертранскомплект» була складена податкова накладна: №22 від 23.02.2015р. всього на суму 233,786,40 грн. (у тому числі ПДВ 38.964,40 грн.) (т.6 а.с.241-242), видаткова накладна №31 від 23.02.2015р., рахунок на оплату №31 від 23.02.2015р.; товарно-транспортна накладна: №09 від 23.02.2015р. (т.6 а.с.236-240).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: №3799 від 24.02.2015р., № 3842 від 05.03.2015р.. № 3849 від 06.03.2015р. (т. 9, а.с. 225,231).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_4 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Торг Консар» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 764.562,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2013р. та відніс 152.912,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 32).

Так, за твердженням заявника 24.07.2013р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2407 (т.4, а.с.193-206), за яким ТОВ «Торг-Консар» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Торг-Консар» були складені податкові накладні: №13557 від 28.08.2013р. всього на суму 143.520,00 грн. (у тому числі ПДВ 23.920,00 грн.); №2533 від 06.09.2013р. всього на суму 136.320,00 грн. (у тому числі ПДВ 22.720,00 грн.); №7534 від 16.09.2013р. всього на суму 127.470,00 грн. (у тому числі ПДВ 21.245,00 грн.); №12565 від 26.09.2013р. всього на суму 83.727,60 грн. (у тому числі ПДВ 13.954,60 грн.); №11567 від 24.10.2013р. всього на суму 91.914,00 грн. (у тому числі ПДВ 15.319,00 грн.); №11563 від 24.07.2013р. всього на суму 158.136,00 грн. (у тому числі ПДВ 26.356,00 грн.); №2059 від 05.08.2013р. всього на суму 139.360,80 грн. (у тому числі ПДВ 22.226,80 грн.); №7538 від 16.08.2013р. всього на суму 20.112,00 грн. (у тому числі ПДВ 3.352,00 грн.); №3032 від 07.10.2013р. всього на суму 16.914,00 грн. (у тому числі ПДВ 2.819,00 грн.) (т.4 а.с.218-227).

Також, ТОВ «Торг-Консар» складені видаткові накладні: №13557 від 28.08.2013р.; №2533 від 06.09.2013р.; №7534 від 16.09.2013р.; №12565 від 26.09.2013р.; №11567 від 24.10.2013р.; 11563 від 24.07.2013р.; №2059 від 05.08.2013р.; №7538 від 16.08.2013р.; №3032 від 07.10.2013р.; №7556 від 16.10.2013р.; товарно-транспортні накладні б/н від 24.07.2013р.; від 05.08.2013р., від 16.08.2013р., від 28.08.2013р., від 06.09.2013, від 16.09.2013р., від 26.09.2013р., від 07.10.2013р., від 16.10.2013р., від 24.10.2013р. (т.4 а.с.228-248, т.5 а.с.1-9).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 1847 від 24.07.2013 р., №1863 від 31.07.2013 р., № 1871, 1873 від 05.08.2013 р., № 1988 від 19.09.2013 р., № 2072 від 14.10.2013 р., № 2120 від 22.10.2013 р„ № 2125 від 25.10.2013 р., №2150 від 04.11.2013 р., № 2189 від 12.11.2013 р., №2196 від 13.11.2013р., №2234 від 25.11.2013р. № 2240, 2241 від 26.11.2013 р., № 2255 від 28.11.2013 р. (т.11, а.с 99-169).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_5 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ), Lexus GX470 (державний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ФОРОС СЕРВІС» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 55.000,00 витрат з податку на прибуток за 2013р. та відніс 11.000,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 32 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 03.01.2013р. були вчинені письмові правочини у формі договорів про надання послуг №10113У та №101131УБ (т.6, а.с.47-52), за яким ТОВ «ФОРОС СЕРВІС» (виконавець), зобов`язується за порученням ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) виконати комплекс робіт по регулярному прибиранню приміщення та наглядом за рослинами.

При виконанні зобов`язань ТОВ «ФОРОС СЕРВІС» були складені податкові накладні: № 15053 від 31.01.2013р. всього на суму 11.700,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.950,00 грн.); № 15075 від 31.01.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 2030 від 05.02.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 12512 від 26.03.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 12517 від 26.04.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 1541 від 074.02.2013р. всього на суму 11.700,00 грн. (у тому числі ПДВ 1950,00 грн.); № 12511 від 26.03.2013р. всього на суму 11.700,00 грн. (у тому числі ПДВ 1950,00 грн.); № 12516 від 26.04.2013р. всього на суму 11.700,00 грн. (у тому числі ПДВ 1950,00 грн.); № 13011 від 27.05.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 13010 від 27.05.2013р. всього на суму 11.700,00 грн. (у тому числі ПДВ 1950,00 грн.) (т.6 а.с.53-62).

Також, ТОВ «ФОРОС СЕРВІС» складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №14507 від 30.04.2013р.; №14506 від 30.04.2013р.; №15004 від 31.05.2013р. ; №15005 від 31.05.2013р.; №15011 від 31.03.2013р.; №15010 від 31.03.2013р.; № 15053 від 31.01.2013р.; № 15075 від 31.01.2013р.№ 13546 від 28.02.2013р.; 13545 від 28.02.2013р. (т.6 а.с.63-72).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_6 .

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надано доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати умови договорів про надання послуг з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Фай - Торг» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 1.111.203,00 витрат з податку на прибуток за 2013р. та відніс 222.242,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 34).

Так, за твердженням заявника 01.04.2013р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №0413П (т.5, а.с.177-195), за яким ТОВ «Фай - Торг» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Фай - Торг» були складені податкові накладні: №393 від 22.04.2013р. всього на суму 196.958,40 грн. (у тому числі ПДВ 32.826,40 грн.); №130 від 08.04.2013р. всього на суму 86.462,40 грн. (у тому числі ПДВ 14.410,40 грн.); №17 від 01.04.2013р. всього на суму 119.616,00 грн. (у тому числі ПДВ 19.936,00 грн.); №601 від 29.04.2013р. всього на суму 5.760,00 грн. (у тому числі ПДВ 960,00 грн.); №193 від 17.06.2013р. всього на суму 281.736,00 грн. (у тому числі ПДВ 46.956,00 грн.); №355 від 30.05.2013р. всього на суму 3.924,00 грн. (у тому числі ПДВ 654,00 грн.); №222 від 23.05.2013р. всього на суму 97.980,00 грн. (у тому числі ПДВ 1578,00 грн.); №131 від 17.05.2013р. всього на суму 9468,00 грн. (у тому числі ПДВ 1578,00 грн.); №27 від 08.05.2013р. всього на суму 141.450,00 грн. (у тому числі ПДВ 23.575,00 грн.); №308 від 25.06.2013р. всього на суму 156.222,00 грн. (у тому числі ПДВ 26.037,00 грн.); №248 від 17.07.2013р. всього на суму 2781.60 грн. (у тому числі ПДВ 463,60 грн.); №368 від 37.06.2013р. всього на суму 98.802,00 грн. (у тому числі ПДВ 16.467,00 грн.); №113 від 10.06.2013р. всього на суму 108.216,00 грн. (у тому числі ПДВ 18.036,00 грн.); №25 від 03.06.2013р. всього на суму 24.074,00 грн. (у тому числі ПДВ 4012,40 грн.) (т.5, а.с.210-225).

Також, ТОВ «Фай - Торг» складені видаткові накладні: №0104 від 01.04.2013р.; №0804 від 08.04.2013р.; №2204 від 22.04.2013р.; №2904 від 29.04.2013р.; №0805 від 08.05.2013р.; №1705 від 17.05.2013р.; №2305 від 23.05.2013р.; №3005 від 30.05.2013р.; №0306 від 03.06.2013р.; №1006 від 10.06.2013р.; №1706 від 17.06.2013р.; № 2506 від 25.06.2013р.; № 2706 від 27.06.2013р.; №1707 від 17.07.2013р.; товарно-транспортні накладні: №104 від 01.04.2013; №б/н від 08.04.2013; №143 від 22.04.2013р.; №156 від 29.04.2013; №б/н від 08.05.2013р.; №б/н від 17.05.2013р.; №б/н від 23.05.2013р.; №б/н від 03.06.2013р.; №б/н від 10.06.2013р.; №б/н від 17.06.2013р.; №б/н від 25.06.2013р.; №б/н від 27.06.2013р. (т.5 а.с.226-249, т. 6 а.с.1-15).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 1659 від 26.04.2013 р., № 1713 від 23.05.2013 р., № 1775 від 21.06.2013 р., №1828 від 22.07.2013р., № 1838 від 23.07.2013 р., №1862 від 31.07.2013 р., № 1901 від 16.08.2013р., № 1927 від 22.08.2013 р., № 1993 від 20.09.2013 р., № 2025 від 01.10.2013 р., № 2080 від № 2271 від 03.12.2013 р„ № 2276 від 05.12.2013 р., № 2300 від 11.12.2013 р., № 2305 від 13.12.2013р, № 2325 від 18.12.2013 р. (т.11, а.с. 91-152, 165, 178, 187, 205).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_7 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номер НОМЕР_1 ), Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Крім того, судом розглядом справи встановлено про наявність вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.07.2015р. по справі № 751/6006/15-к, у якому, зокрема, зроблені наступні висновки суду: «ОСОБА_1 шляхом використання документів, складених від імені ТОВ «Лантіком», , ТОВ «Фай-Торг», , ТОВ «Лінк-Груп», за нібито надані на адресу ПП «ТВК «РІКО» послуги аутстаффінгу та мерчандайзингу, в порушення пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1 ст. 138, пп.139.1.9 ст. 139, п. 146.2 ст. 146, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, безпідставно сформувала податковий кредит з податку на додану вартість та валові витрати з податку на прибуток підприємства, що призвело до умисного ухилення від сплати податків на загальну суму 2.239.019,00 грн.».

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Грейн опт» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 55.000,00 витрат з податку на прибуток за 2013р. та відніс 11.100,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 34 зворотній бік).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_8 .

Так, за твердженням заявника були вчинені письмові правочин у формі договорів про надання послуг №010613УБ/1 від 01.06.2013р. та №010613 від 01.06.2013р. (т.8, а.с.225-231), за яким ТОВ «Грейн опт» (виконавець), за доручення ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) має виконати комплекс робіт прибиранню приміщень та уходу за рослинами.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Грейн опт» були складені податкові накладні: №12505 від 26.06.2013р. всього на суму 11.820,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.970,00 грн.); №12504 від 26.06.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,0 грн.); №12011 від 25.07.2013р. на суму 11.820,00 грн., (у тому числі ПДВ 1.970,00 грн.); №12009 від 25.07.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); № 10527 від 22.08.2013р. всього на суму 11.820,00 грн. (у тому числі ПДВ 1970,00 грн.); №10528 від 22.08.2013р. всього на суму 1.500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); №14529 від 30.09.2013р. всього на суму 1500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.); №14528 всього на суму 11.820,00 грн. (у тому числі ПДВ 1970,00 грн.); №15029 від 31.10.2013р. всього на суму 11.820,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.970,00 грн.); №15030 від 31.10.2013р. всього на суму 1500,00 грн. (у тому числі ПДВ 250,00 грн.) (т.8, а.с.232-241).

Також, ТОВ «Грейн опт» складені акти виконаних робіт: №14502 від 30.06.2013р.; №14503 від 30.06.2013р.; №15009 від 31.07.2013р.; №15010 від 31.07.2013р.; №15012 від 31.08.2013р.; №15013 від 31.08.2013р. №14531 від 30.09.2013р.; №14530 від 30.09.2013р.; №15032 від 31.10.2013р.; №15031 від 31.10.2013р. (т.8, а.с.242-250, т. 9 а.с.1).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: №1782 від 26.06.2016р. на суму 1.1820,00 грн.; №1783 від 26.06.2013р. на суму 1.500,00 грн.; №1853 від 25.07.2013р. на суму 11.820,00 грн.; №1854 від 25.07.2013р. на суму 1.500,00 грн.; № 1921 від 22.08.2013р. на суму 1.1820,00 грн.; №1922 від 22.08.2013р. на суму 1.500,00 грн.; №2016 від 08.10.2013р. на суму 1.500,00 грн.; №2057 від 08.10.2013р. на суму 11820,00 грн.; №2166 від 06.11.2013р. на суму 11.820,00 грн.; №2167 від 06.11.2013р. на суму 1.500,00 грн. (т.11, а.с.100-116,155-179)

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надано доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати умови договорів про надання послуг з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Трейд-нік» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 560.416,00 витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 112.083,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 37 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 10.04.2014р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №1004ТН (т.9, а.с.16-21), за яким ТОВ «Трейд-нік» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Трейд-нік» були складені податкові накладні: №19 від 10.04.2013р. всього на суму 71.056,26 грн. (у тому числі ПДВ 11.842,71 грн.), №50 від 23.04.2014р. всього на суму 601.443,00 грн. (у тому числі ПДВ 100.240,50 грн.) (т.9, а.с.22-23); видаткові накладні: №81 від 10.04.2014р., №112 від 23.04.2013р.; товарно-транспортні накладні: №20 від 10.04.2014р.; №21 від 23.04.2013р. (т.9, а.с.24-28).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 2813 від 14.05.2014 р., № 2870 від 22.05.2013 р., № 2901 від 30.05.2014 р., №2936 від 06.06.2014р. (т.10, а.с 126, 134, 159).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_9 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Каліпсо-2013» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 239.368,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 47.874,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 39).

Так, за твердженням заявника 12.03.2014р. та 21.03.2014р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №1203к та №1203К/УКР (т.7, а.с.182-195), за яким ТОВ «Каліпсо-2013» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Каліпсо-2013» були складені податкові накладні: №25 від 28.03.2014р. всього на суму 162.978,00 грн. (у тому числі ПДВ 27.163,00 грн.); №33 від 31.03.2014р. всього на суму 115.053,60 грн. (у тому числі ПДВ 19.175,60 грн.); №47 від 12.03.2014р. всього на суму 5.472,00 грн. (у тому числі ПДВ 912,00 грн.); №26 від 21.03.2014р. всього на суму 3.738,00 грн. (у тому числі ПДВ 623,00 грн. (т.7, а.с.196-199).

Також, ТОВ «Каліпсо-2013» складені видаткові накладні: №85 від 12.03.2014р.; №86 від 12.03.20143р.; №48 від 21.03.2014р.; №49 від 28.03.2014р.; №57 від 31.03.2014р.; товарно-транспортні накладні: №10 від 12.03.2014р.; №11 від 21.03.2014р.; №13 від 31.03.2014р., №12 від 28.03.2014р. (т.7 а.с.200-208).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 2766 від 28.04.2014 р. (т.10, а.с. 191)

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_10 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ), Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Екліпс 2009» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 491.553,30 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 98.311,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 43).

Так, за твердженням заявника 27.02.2014р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №ЕКЛ2702 (т.6, а.с.16-25), за яким ТОВ «Екліпс 2009» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Екліпс 2009» були складені податкові накладні: №18 від 27.02.2014р. всього на суму 348.409,56 грн. (у тому числі ПДВ 58.068,20 грн.); №11 від 07.05.2014р. всього на суму 32.434,80 грн. (у тому числі ПДВ 5.405,80 грн.); №21 від 16.05.2014р. всього на суму 144.118,80 грн. (у тому числі ПДВ 24.019,80 грн.); №35 від 10.06.2014р. всього на суму 64.900,80 грн. (у тому числі ПДВ 10.816,80 грн.) (т.6, а.с.26-31).

Також, ТОВ «Екліпс 2009» складені: видаткові накладні № 21 від 27.02.2014р., №313 від 10.06.2014р., №157 від 16.05.2014р., №149 від 07.05.2014р., товарно-транспортні накладні №7 від 27.02.2014р.; №39 від 10.06.2014р.; №36 від 16.05.2014р.№ №35 від 07.05.2014р. (т.6, а.с.32-42).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 2661 від 01.04.2014 р. на суму 200.000,00 грн., № 2752 від 24.04.2014 р. на суму 148.409,56 грн. (т.10, а.с. 172, 188).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_11 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ), Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Білдінг Контракт» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 1.978.597,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2014-2015р. та відніс 395.719,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 51 зворотній бік).

Представником позивача до матеріалів справи надано договори поставки від 04.11.2013р. №0411БК та № 2012 БКП від 20.12.2013р. (т.8, а.с.5-38), за яким ТОВ «Білдінг Контракт» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Білдінг Контракт» були складені податкові накладні: №5504 від 12.11.2013р. всього на суму 156.333,00 грн. (у тому числі ПДВ 26.055,60 грн.); №9504 від 20.11.2013р. всього на суму 90.528,96 грн. (у тому числі ПДВ 15.088,10 грн.); №12008 від 25.11.2013р. всього на суму 211.997,93 грн. (у тому числі ПДВ 35.332,90 грн.); № 509 від 02.12.2013р. всього на суму 15.030,00 грн. (у тому числі ПДВ 2.505,00 грн.); № 5007 від 11.12.2013р. всього на суму 103.726,80 грн. (у тому числі ПДВ 17.287,80 грн.); № 9006 від 19.12.2013р. всього на суму 310.014,00 грн. (у тому числі ПДВ 51.669,00 грн.); № 9513 від 20.12.2013р. всього на суму 51.824,21 грн. (у тому числі ПДВ 8.637,37 грн.); № 11507 від 24.12.2013р. всього на суму 356.712,00 грн. (у тому числі ПДВ 59.452,00 грн.); № 14505 від 30.12.2013р. всього на суму 17.922,00 грн. (у тому числі ПДВ 2.987,00 грн.); № 14552 від 30.12.2013р. всього на суму 2.472,00 грн. (у тому числі ПДВ 412,00 грн.); № 4008 від 09.01.2014р. всього на суму 79.566,00 грн. (у тому числі ПДВ 13.261,00 грн.); № 10006 від 21.01.2014р. всього на суму 21.744,00 грн. (у тому числі ПДВ 3.624,00 грн.); № 14012 від 29.01.2014р. всього на суму 472.620,00 грн. (у тому числі ПДВ 78.770,00 грн.); № 2003 від 05.02.2014р. всього на суму 209.085,60 грн. (у тому числі ПДВ 34.847,60 грн.); № 6010 від 13.02.2014р. всього на суму 54.828,00 грн. (у тому числі ПДВ 9.138,00 грн.); № 11503 від 24.02.2014р. всього на суму 175.623,60 грн. (у тому числі ПДВ 29.270,60 грн.); № 1505 від 04.11.2013р. всього на суму 44.287,20 грн. (у тому числі ПДВ 7.381,20 грн.) (т.8, а.с.39-58).

Також, ТОВ «Білдінг Контракт» складені: видаткові накладні: №1505 від 04.11.2013р., №5504 від 12.11.2013р., №9504 від 20.11.2013р,. №12008 від 25.11.2013р., №509 від 02.12.2013р, №5007 від 11.12.2013р., № 9006 від 19.12.2013р., №11507 від 24.12.2013р., №14505 від 30.12.2013р., №14552 від 30.12.2013р., №4008 від 09.01.2014р., №10006 від 21.01.2014р., №14012 від 21.01.2014р., №2004 від 05.02.2014р., №2003 від 05.02.2014р., №6010 від 13.02.2014р., №11503, №11504 від 24.02.2014р., товарно-транспортні накладні: № б/н від 04.11.2013р.; № б/н від 12.11.2013р.; № б/н від 20.11.2013р.; № б/н від 25.11.2013р.; № б/н від 02.12.2013р.; № б/н від 11.12.2013р.; № б/н від 11.12.2013р.; № б/н від 19.12.2013р.; № б/н від 24.12.2013р.; № б/н від 30.12.2013р.; № б/н від 09.01.2014р.; №2 від 20.01.2014р.; №3 від 29.01.2014р., №4 від 05.02.2014р., №5 від 13.02.2014р., №6 від 24.02.2014р. (т.8, а.с.59-103).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: №2339 від 20.12.2013р. на суму 51.824,21 грн.; №2427 від 27.01.2014р. на суму 88.343,20грн.; від 20.02.2014р. №2508 на суму 59.114,00 грн.; №2529 від 27.02.2014р. на суму 45.272,00; №2664 від 01.04.2014р. на суму 33065,00 грн.; № 2666 від 02.04.2014р. на суму 41.506,03 грн.; №3204 від 15.08.2014р. від 15.205,06 (ТОВ "КИЕВПРОМБИЛДИНГ" Договір відступлення права вимоги №2804 від 28.04.2014р.); №3427 від 20.10.2014р. на суму 250.000,00 та №3445 від 22.10.2014р. на суму 250.000,00 (ТОВ "Страйд Трейд» Договір відступлення права вимоги №1710Ст від 17.10.2014р.); №3880 від 11.03.2015р. на суму 150.000,00 грн. та №3899 від 17.03.2015р. на суму 300.000,00 грн. (ТОВ « Діоніс Еліт» Договір відступлення права вимоги №1003 від 10.03.2015р.); №4405 від 11.08.2015р. на суму 29.660,31 грн., №4481 від 03.09.2015р. на суму 18.578,24 грн., №4497 від 07.09.2015р. на суму 86.994,82 грн.; №4551 від 23.09.2015р. на суму 20.725,39 грн.; №4616 від 20.10.2015р. - 23.222,80 грн. (ТОВ «ТРАФ АЛЬЯНС" Договір відступлення права вимоги №1108ДЕ від 11.08.2015р.) (т. 11, а.с. 29, 31, 59, 96, т.10, а.с. 58, 70, 73,86, 102, 246, 226, 172, 173, т. 9 а.с 233, 235).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_12 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ), Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 722.167,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 144.433,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 53 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 13.03.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №130 315 (т.4, а.с.124-129), за яким ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна» були складені податкові накладні: №50 від 13.03.2015р. всього на суму 11.196,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.866,00 грн.); №9 від 28.04.2015р. всього на суму 855.404,40 грн. (у тому числі ПДВ 142.567,40 грн.) (т.4, а.с.130-132).

Також, ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна» складені: видаткові накладні: № 79 від 13.03.2015р., № 110 від 28.04.2015р.; рахунки на оплату: №92 від 13.03.2015р., №120 від 13.03.2015р.; товарно-транспортні накладні: №17 від 13.03.2015р.; №29 від 28.04.2015р. (т.4, а.с.133-141).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 4005 від 15.04.2015 р., № 4100 від 12.05.2015 р.№ 4116 від 15.05.2015р., №4132 від 20.05.2015р. (т. 10, а.с. 7, 19, 21,24).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_13 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ), Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ПП «Постачсервіс-А» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 761.365,74 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 152.273,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 57 зворотній бік).

За твердженням заявника, 29.01.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №290115 (т.4, а.с.145-153), за яким ПП «Постачсервіс-А» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань договору постачання від 29.01.2015р. ПП «Постачсервіс-А» були складені податкові накладні: №38 від 29.01.2015р. всього на суму 382.581,89 грн. (у тому числі ПДВ 63.763,65 грн.); №73 від 26.02.2015р. всього на суму 344.206,80 грн. (у тому числі ПДВ 57.367,80 грн.); №1 від 04.03.2015р. всього на суму 179.725,20 грн. (у тому числі ПДВ 29.354,20 грн.) (т.4, а.с. 154-155,157-159).

Також, ПП «Постачсервіс-А» складені: видаткові накладні: № 41 від 29.01.2015р., № 89 від 20.02.2015р.; №130 від 26.02.2015р.; №140 від 04.03.2015р.; рахунки на оплату: № 41 від 29.01.2015р., № 89 від 20.02.2015р.; №130 від 26.02.2015р.; №140 від 04.03.2015р.; товарно-транспортні накладні: №03 від 29.01.2015р.; №10 від 16.04.2015р.; №14 від 26.02.2015р.; №16 від 04.03.2015р. (т.4, а.с.172-192).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_14 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Крім того, за твердженням заявника 16.02.2015р. був вчинений письмовий правочини у формі договору надання послуг №1602 (т.4, а.с.142), за якими ПП «Постачсервіс-А» (виконавець), зобов`язується за замовленням ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) здійснити послуги з ремонту різка РКГ-60.

При виконанні зобов`язань договору про надання послуг від 16.02.2015р. ПП «Постачсервіс-А» була складена податкова накладна №32 від 20.02.2015р. всього на суму 7.125,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.187,50 грн.) (т.4, а.с.156); акт здачі-прийняття обладнання від 20.02.2015р. (т.4, а.с.144); акт надання послуг від 20.02.2015р. №89; рахунок на оплату від 20.02.2015р. №89 (т.4, а.с.170-171).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 3777 від 16.02.2015 р., № 3780 від 16.02.2015 р., № 3798 від 24.02.2015р., №3844 від 05.03.2015р., №3847 від 06.03.2015р., №3887 від 13.03.2015р. (т.9, а.с. 223, 225, 231, 234).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, не надано доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати умови договорів постачання та про надання послуг з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Євроінтертранс» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 1.080.858,40 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 216.172,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 61 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 02.06.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №150206 (т.6, а.с.181-193), за яким ТОВ «Євроінтертранс» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Євроінтертранс» були складені податкові накладні: №12 від 02.06.2015р. всього на суму 163.176,00 грн. (у тому числі ПДВ 27.196,00 грн.); №59 від 15.06.2015р. всього на суму 435.495,24 грн. (у тому числі ПДВ 72.582,24 грн.); №86 від 09.07.2015р. всього на суму 161.010,84 грн. (у тому числі ПДВ 26.835,14 грн.) (т. 7, а.с.39); №122 від 30.07.2015р. всього на суму 413.508,00 грн. (у тому числі ПДВ 68.918,00 грн.); №16 від 27.11.2015р. всього на суму 123.840,00 грн. (у тому числі ПДВ 20.640,00 грн.); (т.6, а.с.215, 219-223).

Також, ТОВ «Євроінтертранс» складені: видаткові накладні: № 124 від 02.06.2015р., № 178 від 15.06.2015р.; №275 від 09.07.2015р., №313 від 30.07.2015р., №400 від 27.11.2015р.; рахунки на оплату: №124 від 02.06.2015р., №178 від 15.06.2015р. №270 від 09.07.2015р., №308 від 30.07.2015.; товарно-транспортні накладні: №40 від 02.06.2015р.; №46 від 15.06.2015р., № 52 від 09.07.2015р., № 56 від 30.07.2015р., №99 від 27.11.2015р. (т.6, а.с.194-218).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 4229 від 16.06.2015 р., № 4271 від 01.07.2015 р., № 4331 від 21.07.2015р., №4400 від 11.08.2015р., №4782 від 02.12.2015р., №4787 від 03.12.2015р. (т. 10, а.с.37, 43, 48, 58 ).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_15 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Лугторгінвест» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 62.869,60 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 12.754,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 63).

Так, за твердженням заявника 02.06.2014р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №0206Л (т.9, а.с.2-5), за яким ТОВ «Лугторгінвест» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Лугторгінвест» були складені: податкова накладна №11 від 02.06.2014р. всього на суму 75.443,52 грн. (у тому числі ПДВ 12.573,92 грн.); видаткова накладна № 64 від 02.06.2014р.; товарно-транспортна накладна №38 від 02.06.2014р. (т.9, а.с.11-15).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 3077 від 11.07.2014 р. (т.11, а.с. 79)

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_16 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Східмегатранс» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.549.979,48 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 509.996,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 76).

Так, за твердженням заявника 24.06.2014р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2406 (т.5, а.с.86-112), за яким ТОВ «Східмегатранс» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Східмегатранс» були складені податкові накладні: №36 від 24.06.2014р. всього на суму 150.746,40 грн. (у тому числі ПДВ 25.124,40 грн.); №3 від 02.07.2014р. всього на суму 270.418,68 грн. (у тому числі ПДВ 45.069,78 грн.); №20 від 15.07.2014р. всього на суму 177.334,32 грн. (у тому числі ПДВ 29.555,72 грн.); №37 від 28.07.2014р. всього на суму 134.791,80 грн. (у тому числі ПДВ 22.465,30 грн.); №11 від 05.08.2014р. всього на суму 142.186,56 грн. (у тому числі ПДВ 23.697,76 грн.); №30 від 18.08.2014р. всього на суму 179.044,32 грн. (у тому числі ПДВ 29.840,72 грн.); №34 від 29.08.2014р. всього на суму 131.468,28 грн. (у тому числі ПДВ 21.911,38 грн.); №18 від 01.09.2014р. всього на суму 171.336,00 грн. (у тому числі ПДВ 28.556,00 грн.); №39 від 15.09.2014р. всього на суму 522.598,44 грн. (у тому числі ПДВ 87.099,74 грн.); №41 від 06.10.2014р. всього на суму 424.801,20 грн. (у тому числі ПДВ 70.800,20 грн.); №175 від 17.10.2014р. всього на суму 755.249,38 грн. (у тому числі ПДВ 125.874,90 грн.) (т.5, а.с.129-139).

Також, ТОВ «Східмегатранс» складені: видаткові накладні: № 37 від 24.06.2014р., № 40 від 02.07.2014р., № 61 від 15.07.2014р., № 78 від 28.07.2014р., № 137 від 05.08.2014р., № 157 від 18.08.2014р., № 165 від 29.08.2014р., № 235 від 01.09.2014р., № 256 від 15.09.2014р., №461 від 06.10.2014р.; №591 від 17.10.2014р.; товарно-транспортні накладні: №40 від 24.06.2014р.; №41 від 02.07.2014р., №42 від 15.07.2014р., №43 від 28.07.2014р., №46 від 05.08.2014р., №47 від 18.08.2014р., №48 від 29.08.2014р., №49 від 01.09.2014р., №50 від 15.09.2014р., № 52 від 06.10.2014р., №56 від 17.10.2014р. (т.5, а.с.140-176).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу згідно платіжного доручення: № 3078 від 11.07.2014 р., № 3190 від 11.08.2014 р., №3213 від 18.08.2014р., №3341 від 24.09.2014р., №3403 від 14.10.2014р., №3412 від 15.10.2014р., № 3446 від 22.10.2014р., №3448 від 23.10.2014р., № 3455 від 27.10.2014р., № 3488 від 05.11.2014р., №3514 від 13.11.2014р. (т. 32, 31, 27, 47, 60, 57, 79).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_15 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Агакс буд інвест» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.064.000,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 412.800,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 77).

Так, за твердженням заявника 14.09.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №1409 ТАБл (т.7, а.с.248-250, т. 8, а.с.1), за яким ТОВ «Агакс буд інвест» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Агакс буд інвест» були складені: податкова накладна №6 від 17.09.2015р. всього на суму 2.476.800,00 грн. (у тому числі ПДВ 412.800,00 грн.); видаткова накладна № 96 від 09.11.2015р.; товарно-транспортна накладна №86 від 09.11.2015р. (т.8, а.с.2-4).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4536 від17.09.2015 р.(т. 10, а.с. 83).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_17 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ТРАФ Альянс» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 446.971,40 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 89.394,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 79 зворотній бік).

За твердженням заявника, 30.06.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №ТА 3006 (т.7, а.с.6-13), за яким ТОВ «ТРАФ Альянс» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань договору постачання від 30.06.2015р. ТОВ «ТРАФ Альянс» були складені податкові накладні: №14549 від 30.06.2015р. всього на суму 30.276,48 грн. (у тому числі ПДВ 5.046,08 грн.); №3015 від 07.07.2015р. всього на суму 75.966,00 грн. (у тому числі ПДВ 12.661,00 грн.); №4012 від 09.07.2015р. всього на суму 291.312,00 грн. (у тому числі ПДВ 48.552,00 грн.); №14504 від 30.07.2015 р. всього на суму 135.2111,20 грн. (у тому числі ПДВ 22.535,20 грн.) (т.7, а.с. 33- 41).

Також, ТОВ «ТРАФ Альянс» складені: видаткові накладні: № 14549 від 30.06.2015р., № 3015 від 07.07.2015р.; №4012 від 09.07.2015р.; №14505 від 30.07.2015р.; №14504 від 30.07.2015р.; рахунки на оплату: № 3006 від 30.06.2015р., № 0707 від 07.07.2015р.; №0907 від 09.07.2015р.; №3007 від 30.07.2015р.; товарно-транспортні накладні: №48 від 30.06.2015р.; №50 від 07.07.2015р.; №53 від 09.07.2015р.; №58 від 30.07.2015р. (т.7, а.с. 16-31).

Крім того, за твердженням заявника 30.07.2015р. був вчинений письмовий правочини у формі договору надання послуг №3007Р (т.7, а.с.1), за якими ТОВ «ТРАФ Альянс» (виконавець), зобов`язується за замовленням ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) здійснити послуги з ремонту вимірюваного блоку ИВГ - 1 К-п з перетворювачем ИПВТ-08-01Д2.

При виконанні зобов`язань договору про надання послуг від 30.07.2015р. ТОВ «ТРАФ Альянс» була складена податкова накладна №14505 від 30.07.2015р. всього на суму 3.600,00 грн. (у тому числі ПДВ 600,00 грн.); акт здачі-прийняття робіт від 30.07.2015р. (т.7, а.с.14); рахунки на оплату №3007/1 від 30.07.2015р.;акт надання послуг від 30.07.2015р. №14505; рахунок на оплату від 30.07.2015р. №3007/1 (т.7, а.с.2,14-15, 32)

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: №4303 від 10.07.2015р.; № 4359 від 30.07.2015р. № 4388 від 06.08.2015р.; № 4402 від 11.08.2015р.; 4403 від 11.08.2015р. (т.10, а.с. 76, 51,56, 58).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_18 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки та надання послуг з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Компанія Еко трейд» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.794.824,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р. та відніс 558965,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 87 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 31.10.2014р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №3110 ЕТ (т.8, а.с.159-177), за яким ТОВ «Компанія Еко трейд» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Компанія Еко трейд» були складені податкові накладні: №18 від 31.10.2014р. всього на суму 32.568,20 грн. (у тому числі ПДВ 5.428,03 грн.); №10 від 07.11.2014р. всього на суму 481.169,10 грн. (у тому числі ПДВ 80.194,85 грн.); №25 від 17.11.2014р. всього на суму 228.796,73 грн. (у тому числі ПДВ 38.132,37 грн.); №49 від 25.11.2014 р. всього на суму 175.348,80 грн. (у тому числі ПДВ 29.224,80 грн.); №10 від 03.12.2014 р. всього на суму 383.608,20 грн. (у тому числі ПДВ 63.934,70 грн.); №12 від 11.12.2014 р. всього на суму 253.936,20 грн. (у тому числі ПДВ 42.322,70 грн.); №19 від 15.12.2014 р. всього на суму 711.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 118.500,00 грн.); №41 від 18.12.2014 р. всього на суму 383.561,96 грн. (у тому числі ПДВ 63.926,96 грн.); №58 від 25.12.2014 р. всього на суму 504.648,00 грн. (у тому числі ПДВ 84.108,00 грн.); №66 від 29.12.2014 р. всього на суму 199.153,20 грн. (у тому числі ПДВ 33.192,20 грн.) (т.8, а.с. 178- 189).

Також, ТОВ «Компанія Еко трейд» складені: видаткові накладні: № 18 від 31.10.2014р., № 40 від 07.11.2014р.; №61 від 17.11.2014р.; №86 від 25.11.2014р.; №141 від 03.12.2014р.; № 145 від 11.12.2014р.; № 150 від 15.12.2014р.; № 177 від 18.12.2014р.; № 193 від 25.12.2014р.; №201 від 29.12.2014р.; товарно-транспортні накладні: №61 від 31.10.2014р.; №64 від 07.11.2014р.; №66 від 17.11.2014р.; №72 від 24.11.2014р.; №75 від 25.11.2014р.; №76 від 11.12.2014р.; № 81 від 15.12.2014р.; № 84 від 18.12.2015р.; № 82 від 25.12.2014р.; № 85 від 29.12.2014р. (т.8, а.с. 190- 214).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 3530 від 18.11.2014р.; № 3537 від 20.11.2014р.; № 3581 від 01.12.2014р.; № 3615 від 08.12.2014 р.; № 3619 від 10.12.2014р.; № 3639 від 15.12.2014р.; № 3640 від 15.12.2014р.; № 3645 від 16.12.2014р.; № 3667 від 24.12.2014р.; № 3668 від 24.12.2014р.; № 3680 від 26.12.2014р.; № 3691 від 12.01.2015р.; № 3732 від 29.01.2015р.; № 3744 від 05.02.2015р.; № 3745 від 05.02.2015р.; № 3767 від 12.02.2015р. (т. 11, а.с. 5-7, 10, 11 , 17, 18, т. 9, а.с. 211, 217, 220, 222).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_19 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Регіон бізнес трейд» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 442.960,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2014р., - 184.614,95 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 125.515,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 89).

Так, за твердженням заявника 12.11.2014р. та 12.01.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №1211 РБТ та № 120115 РБТ (т.4, а.с.63-71), за яким ТОВ «Регіон бізнес трейд» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань за вказаними договорами ТОВ «Регіон бізнес трейд» були складені: податкові накладні: №43 від 12.11.2014р. всього на суму 531.552,00 грн. (у тому числі ПДВ 88.592,00 грн.); №30 від 12.01.2014р. всього на суму 221.537,94 грн. (у тому числі ПДВ 36.922,99 грн.); видаткові накладні: №138 від 12.11.2014р.; №32 від 12.01.2015р.; товарно-транспортні накладні: №65 від 12.11.2014; №01 від 12.01.2015р. (т.4 а.с.72-83).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 3598 від 05.12.2014 р., №3614 від 08.12.2014 р., № 3737 від 30.01.2015 р., № 3761 від 11.02.2015 р., № 3766 від 12.02.2015 р. (т.11, а.с. 3, т.9, а.с 218, 221, 222).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_19 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ), Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Крафт сіті» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 585.148,70 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 117.030,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 92).

Так, за твердженням заявника 22.01.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №220115 (т.4, а.с.84-93), за яким ТОВ «Крафт сіті» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Крафт сіті» були складені податкові накладні: №40 від 22.01.2015р. всього на суму 192.557,64 грн. (у тому числі ПДВ 32.092,70 грн.); №29 від 10.02.2015р. всього на суму 267.820,80 грн. (у тому числі ПДВ 44.636,80 грн.); №36 від 18.02.2015р.р. всього на суму 191.172,00 грн. (у тому числі ПДВ 31.86,00 грн.); №48 від 19.02.2015р. всього на суму 50.628,00 грн. (у тому числі ПДВ 8.438,00 грн.) (т.4, а.с.94-100).

Також, ТОВ «Крафт сіті» складені: видаткові накладні № 44 від 22.01.2015р., № 100 від 10.02.2015р., № 103 від 18.02.2015р., № 114 від 19.02.2015р.; рахунки на оплату: № 60 від 22.01.2015р., № 116 від 10.02.2015р., № 118 від 18.02.2015р., № 129 від 19.02.2015р.; товарно-транспортні накладні: №02 від 22.01.2015р.; №06 від 10.02.2015р., №07 від 18.02.2015р., №08 від 19.02.2015р. (т.4, а.с.105-123).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 3768 від 12.02.2015 р., № 3775 від 16.02.2015 р., №3783 від 18.02.2015р., №3785 від 18.02.2015р., №3786 від 18.02.2015р., №3800 від 24.02.2015р., № 3802 від 24.02.2015р. (т.9, а.с 222-225).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_20 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Спецстрой - Київ» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 1.882.340,40 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 376.468,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 96).

Так, за твердженням заявника 23.03.2015р. та 23.04.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №2303 ССК та № 2304 ССК (т.5, а.с.10-27), за яким ТОВ «Спецстрой - Київ» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань за вказаними договорами ТОВ «Спецстрой - Київ» були складені: податкові накладні: №1 від 23.03.2015р. всього на суму 564.240,00 грн. (у тому числі ПДВ 94.040,00 грн.); №43 від 23.03.2015р. всього на суму 6.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.000,00 грн.), №60 від 27.03.2015р. всього на суму 431.215,68 грн. (у тому числі ПДВ 71.869,28 грн.), №9 від 06.04.2015р. всього на суму 151.104,00 грн. (у тому числі ПДВ 25.184,00 грн.), №21 від 15.04.2015р. всього на суму 59.694,00 грн. (у тому числі ПДВ 9.949,00 грн.), №33 від 20.04.2015р. всього на суму 120.216,00 грн. (у тому числі ПДВ 20.036,00 грн.), №59 від 23.04.2015р. всього на суму 750.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 125.000,00 грн.), №22 від 26.05.2015р. всього на суму 176.338,80 грн. (у тому числі ПДВ 29.389,80 грн.).

Також, ТОВ «Спецстрой - Київ» складені: видаткові накладні: №1 від 23.03.2015р., №43 від 23.03.2015р., №60 від 27.03.2015р., №91 від 06.04.2015р., №103 від 15.04.2015р., №117 від 20.04.2015р., №143 від 28.04.2015р., №178 від 26.05.2015р.; рахунки на оплату: №1 від 23.03.2015р., №43 від 23.03.2015р., №60 від 27.03.2015р., №91 від 06.04.2015р., №103 від 15.04.2015р., №117 від 20.04.2015р., №142 від 23.04.2015р., №143 від 28.04.2015р., №176 від 26.05.2015р.; товарно-транспортні накладні: №19 від 23.03.2015р., №20 від 27.03.2015р., №22 від 06.04.2015р., №23 від 15.04.2015р., №27 від 20.04.2015р., №31 від 28.04.2015р., №39 від 26.05.2015р. (т.4 а.с.51-83).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 3947 від 26.03.2015 р., №4004 від 15.04.2015 р., № 4016 від 17.04.2015 р., № 4031 від 21.04.2015 р., №4041, 4042 від 23.04.2015р., № 4172 від 02.06.2015р. (т. 9, а.с. 240, т. 10, а.с. 6, 8, 10, 12, 30).

Від імені постачальника правочини були підписані - ОСОБА_13 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою автомобілю преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «БАЛІТА» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 179.902,68 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 35.981,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 97 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 15.05.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №1505Б (т.7, а.с.118-122), за яким ТОВ «БАЛІТА» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «БАЛІТА» були складені: податкова накладна №26 від 15.05.2015р. всього на суму 215.883,22 грн. (у тому числі ПДВ 35.980,54 грн.); видаткова накладна № 49 від 15.05.2015р.; рахунок на оплату №49 від 15.05.2015р. товарно-транспортна накладна №37 від 15.04.2015р. (т.7, а.с.123-128).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4156 від 27.05.2015 р, № 4169 від 02.06.2016р. (т. 10, а.с.27, 30 ).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_21 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ГЕТС» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 4.552.665,88 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 910.533,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 100 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 02.06.2015р., 20.04.2015р. та 27.04.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №0206 ОТБ, № 2004 та 2704П (т.6, а.с.124-136), за яким ТОВ «ГЕТС» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань за вказаними договорами ТОВ «ГЕТС» були складені: податкові накладні №21 від 20.04.2015р. всього на суму 563.199,06 грн. (у тому числі ПДВ 93.866,51 грн.); №9 від 27.04.2015р. всього на суму 1.750.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 291.666,67 грн.), №6 від 12.05.2015р. всього на суму 750.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 125.000,00 грн.), №1 від 02.06.2015р. всього на суму 2.400.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 400.000,00 грн.); видаткові накладні: №20 від 20.04.2015р., №67 від 27.05.2015р., №106 від 02.06.2015р.; рахунки на оплату: №20 від 20.04.2015р., №67 від 27.05.2015р., №106 від 02.06.2015р.; товарно-транспортні накладні: №28 від 20.04.2015р., №33 від 12.05.2015р., №41 від 02.06.2015р. (т.6 а.с.137-146).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4053 від 27.04.2015 р., №4097 від 12.05.04.2015 р., № 4120 від 18.05.2015 р., № 4196 від 08.06.2015 р., №4201 від 10.06.2015р., № 4209 від 11.06.2015р. (т. 10. а.с. 13. 19, 22, 33, 34, 35).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_22 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Терріка - плац» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.998.145,06 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 299.629,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 103).

Так, за твердженням заявника 02.06.2015р., 20.04.2015р. та 30.04.2015р. були вчинені письмові правочини у формі договорів постачання №0206ОТр., №2004ОТ та № 3004 (т.6, а.с.73-87), за яким ТОВ «Терріка - плац» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань за вказаними договорами ТОВ «Терріка - плац» були складені: податкові накладні: №33 від 28.04.2015р. всього на суму 178.200,00 грн. (у тому числі ПДВ 29.700,00 грн.); №25 від 07.05.2015р. всього на суму 271.978,80 грн. (у тому числі ПДВ 45.329,80 грн.), №3 від 02.06.2015р. всього на суму 2.275.369,27 грн. (у тому числі ПДВ 379.228,21 грн.), №121 від 30.06.2015р. всього на суму 864.576,00 грн. (у тому числі ПДВ 144.096,00 грн.) (т.7 а.с.112-119); видаткові накладні: №33 від 28.04.2015р., №67 від 07.05.2015р., №54 від 12.05.2015р., №119 від 02.06.2015р., №236 від 30.06.2015р.; рахунки на оплату: №33 від 28.04.2015р., №67 від 07.05.2015р., №119 від 02.06.2015р., №236 від 30.06.2015р.; товарно-транспортні накладні: №30 від 28.04.2015р., №32 від 07.05.2015р., №34 від 12.05.2015р., № 42 від 02.06.2015р., №47 від 30.06.2015р. (т.6 а.с.89-92,96-111).

Крім того, за твердженням заявника 06.04.2015р. був вчинений письмовий правочини у формі договору надання послуг №0604Р (т.6, а.с.88), за якими ТОВ «Терріка - плац» (виконавець), зобов`язується за ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) здійснити послуги з доробки синхроноскопа ЦФ 9285 Р2 1111.

При виконанні зобов`язань договору про надання послуг від 06.04.2015р. ТОВ «Терріка - плац» були складені: податкова накладна №12 від 12.05.2015р. всього на суму 7.650,00 грн. (у тому числі ПДВ 1.275,00 грн.) (т. 6, а.с.115); акт здачі-прийняття обладнання від 12.05.2015р., акт надання послуг від 12.05.2015р. №54; рахунок на оплату від 15.05.2015р. №54 (т.6, а.с. 93-95)

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4101 від 12.05.2015 р., №4115 від 15.05.2015 р., № 4133 від 20.05.2015 р., № 4134 від 20.05.2015 р., №4155 від 27.05.2015р., № 4221 від 12.06.2015р., № 4226 від 15.06.2015р., №4228 від 16.06.2015р., №4272 від 01.07.2015р., №4302 від 09.07.2015р., 4326 від 20.07.2015р. (за договором відступлення права вимоги від 15.07.2015р. укладеного з ТОВ «Колект-Інвест»). (т. 10, а.с. 19, 21, 23, 24, 27, 36, 37. 43, 46, 48).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_23 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою автомобілю преміум класу, а саме: Lexus GX470 (державний номерний номер НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки та надати послуги з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ВАЛЬТЕС» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 2.083.333,40 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 416.667,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 104).

Так, за твердженням заявника 07.07.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №707 (т.9, а.с.71-74), за яким ТОВ «ВАЛЬТЕС» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «ВАЛЬТЕС» були складені: податкові накладні №306 від 07.07.2015р. всього на суму 1.800.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 300.000,00 грн.), №1051 від 22.07.2015р. всього на суму 1.800.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 300.000,00 грн.), №1101 від 23.07.2015р. всього на суму 700.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 116.666,67 грн.); видаткова накладна № 1101 від 23.07.2015р. на суму 2.500.000,00 грн.; рахунок на оплату №0707 від 07.07.2015р., товарно-транспортна накладна №54 від 23.07.2015р. (т.9, а.с.75-82).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4342 від 22.07.2015 р, № 4346 від 24.07.2015р.(т. 10, а.с. 49-50).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_24 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «САНВЕЛ» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 3.100.150,90 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 620.030,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 108 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 29.01.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2109С (т.7, а.с.130-144), за яким ТОВ «САНВЕЛ» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «САНВЕЛ» були складені податкові накладні: №23 від 21.09.2015р. всього на суму 488.620,68 грн. (у тому числі ПДВ 81.436,78 грн.), №7 від 08.10.2015р. всього на суму 488.620,68 грн. (у тому числі ПДВ 81.436,78 грн.), №76 від 21.10.2015р. всього на суму 650.637,60 грн. (у тому числі ПДВ 108.439,60 грн.), №134 від 30.10.2015р. всього на суму 73.092,00 грн. (у тому числі ПДВ 12.182,00 грн.), №1 від 03.11.2015р. всього на суму 795.960,00 грн. (у тому числі ПДВ 132.660,00 грн.), №48 від 16.11.2015р. всього на суму 449.383,20 грн. (у тому числі ПДВ 74.897,20 грн.), №51 від 19.11.2015р. всього на суму 740.400,00 грн. (у тому числі ПДВ 123.400,00 грн.) (т.7, а.с.174-181).

Також, ТОВ «САНВЕЛ» складені видаткові накладні: № 23 від 21.09.2015р., № 73 від 08.10.2015р., № 171 від 21.10.2015р., № 229 від 30.10.2015р., № 242 від 03.11.2015р., № 343 від 16.11.2015р., № 346 від 19.11.2015р.; рахунки на оплату: № 23 від 21.09.2015р., № 73 від 08.10.2015р., № 171 від 21.10.2015р., № 229 від 30.10.2015р., № 242 від 03.11.2015р.; товарно-транспортні накладні: № 72 від 21.09.2015р., № 73 від 08.10.2015р., № 77 від 21.10.2015р., № 79 від 30.10.2015р.; № 83 від 03.11.2015р., № 88 від 16.11.2015р.; № 90 від 19.11.2015р. (т.7, а.с.145-170).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: №4573 від 02.10.2015р., № 4600 від 13.10.2015р., №4611 від 19.10.2015р., №4612 від 19.10.2015р., № 4622 від 21.10.2015р., № 4655 від 28.10.2015р., № 4667 від 02.11.2015р., № 4679 від 04.11.2015р., № 4683 від 04.11.2015р., № 4685 від 04.11.2015р., № 4719 від 13.11.2015р., № 4725 від 18.11.2015р., № 4742 від 20.11.2015р., № 4772 від 30.11.2015р., № 4776 від 01.12.2015р., № 4788 від 03.12.2015р., № 4810 від 08.12.2015р., № 4827 від 15.12.2015р. (т. 10, а.с. 94, 38, 101 - 118, 121, 143- 149 )

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_14 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Імперія Фінанс» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 241.169,60 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 48.234,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 111).

Так, за твердженням заявника 17.08.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №1708ИФ, за яким ТОВ «Імперія Фінанс» (постачальник), передає у власність Покупцеві (ТОВ «ВО «Укрспецкомплект»), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Імперія Фінанс» були складені податкові накладні: №21 від 17.08.2015р. всього на суму 39.671,52 грн. (у тому числі ПДВ 6.611,92 грн.), №8 від 01.09.2015р. всього на суму 249.732,00 грн. (у тому числі ПДВ 41.622,00 грн.).

Також, ТОВ «Імперія Фінанс» складені видаткові накладні: № 21 від 17.08.2015р., № 171 від 01.09.2015р.; рахунки на оплату: № 21 від 17.08.2015р., № 171 від 01.09.2015р.; товарно-транспортні накладні: № 65 від 17.08.2015р., № 69 від 01.09.2015р. (т.7, а.с.145-170).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: №4424 від 18.08.2015р., № 4468 від 31.08.2015р., №4510 від 09.09.2015р., №4540 від 17.09.2015р. (т. 10, а.с. 61 ,68, 76, 83 )

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_25 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 3.039.678,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 607.936,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 113 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 16.10.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №1610 ВМ (т.7, а.с.82-91), за яким ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» були складені податкові накладні: №65 від 16.10.2015р. всього на суму 1.029.885,60 грн. (у тому числі ПДВ 171.647,60 грн.), №1 від 02.11.2015р. всього на суму 788.292,00 грн. (у тому числі ПДВ 131.382,00 грн.), №15 від 09.11.2015р. всього на суму 605.604,00 грн. (у тому числі ПДВ 100.934,00 грн.), №38 від 11.11.2015р. всього на суму 440.832,00 грн. (у тому числі ПДВ 73.472,00 грн.), №70 від 19.11.2015р. всього на суму 783.000,00 грн. (у тому числі ПДВ 130.500,00 грн.) (т.7, а.с.106 -112).

Також, ТОВ «ВАЛМАРКЕТ» складені видаткові накладні: № 65 від 16.10.2015р., № 106 від 02.11.2015р., № 144 від 09.11.2015р., № 173 від 11.11.2015р., № 205 від 19.11.2015р.; товарно-транспортні накладні: № 75 від 16.10.2015р., № 81 від 02.11.2015р., № 84 від 09.11.2015р., № 87 від 11.11.2015р., № 91 від 19.11.2015р. (т.7, а.с.92-105).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: №4623 від 21.10.2015р., №4638 від 23.10.2015р., №4647 від 26.10.2015р., №4658 від 28.10.2015р., №4666 від 02.11.2015р., №4675 03.11.2015р., №4684 від 04.11.2015р, №4702 від 11.11.2015р., №4718 від 13.11.2015р., №4743 від 20.11.2015р., №4762 від 26.11.2015р., №4771 від 30.11.2015р., №4777 від 01.12.2015р., №4831 від 16.12.2015р. (ТОВ "МОФУС ГРУП" Договір відступлення права №1512ВАЛ від 15.12.2015р.), №4841 від 18.12.2015р. (ТОВ "СЕЛВІО АЛЬЯНС" Договір відступлення права №181215 від 18.12.15р.), №4912 від 13.01.2016р., №4916 від 15.01.2016р. (ТОВ "ЛІДЕРА Договір відступлення права вимоги №1201СА від 12.01.2016р.), №4924 від 18.01.2016р. (ТОВ "ТРАНС ДИЗЕЛЬ" Договір відступлення права вимоги №1501ЛМ від 15.01.2016р.) ( т. 10, а.с. 103-121, 143, 149-150).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_2 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 1.417.383,10 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 283.477,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 117).

Так, за твердженням заявника 23.11.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2311Е (т.7, а.с.43-61), за яким ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань за вказаними договором ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» були складені: податкові накладні: №26 від 25.11.2015р. всього на суму 799.476,00 грн. (у тому числі ПДВ 133.246,00 грн.); №20 від 18.12.2015р. всього на суму 574.603,20 грн. (у тому числі ПДВ 95.767,20 грн.), №87 від 22.12.2015р. всього на суму 326.780,52 грн. (у тому числі ПДВ 54.463,42 грн.); видаткові накладні: №26 від 25.11.2015р., №50 від 18.12.2015р., №117 від 22.12.2015р.; товарно-транспортні накладні: №95 від 25.11.2015р., №103 від 18.12.2015р., №106 від 22.12.2015р. (т.7 а.с.66-78).

Крім того, за твердженням заявника 18.12.2015р. був вчинений письмовий правочини у формі договору надання послуг №1812Р (т.7, а.с.62), за якими ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» (виконавець), зобов`язується за ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (замовника) здійснити послуги з ремонту газоаналізатора ГАММА - 100 ТМ ИБЯЛ 413251,001-09.04.2.

При виконанні зобов`язань договору про надання послуг від 18.12.2015р. ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО» були складений акт здачі-прийняття обладнання для ремонту від 18.12.2015р. та від 11.01.2016р. (т.7, а.с. 64-65).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4781 від 02.12.2015р., № 4848 від 21.12.2015р., № 4861 від 23.12.2015р., № 4876 від 28.12.2015р., № 4879 від 29.12.2015р., № 4880 від 30.12.2015р., № 4892 від 11.01.2016р., № 4909 від 13.01.2016р. (т.10, а.с. 14 3- 154).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_26 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 764.437,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 152.887,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 119 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 21.12.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2112СУ (т.9, а.с.31-40), за яким ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС» були складені: податкові накладні №10 від 22.12.2015р. всього на суму 725.430,00 грн. (у тому числі ПДВ 120.905,00 грн.), №11 від 25.12.2015р. всього на суму 191.894,40 грн. (у тому числі ПДВ 31.928,00 грн.); видаткова накладна № 10 від 22.12.2015р., №11 від 25.12.2015р.; товарно-транспортна накладна № 108 від 22.12.2015р., №109 від 25.12.2015р. (т.9, а.с.42-50).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4883 від 30.12.2015 р, № 4910 від 13.01.2016р. (т.10, а.с. 155).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_27 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Укрінвест-БУД» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 736.996,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 147.399,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 121 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 01.12.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №11215 (т.9, а.с.52-58), за яким ТОВ «Укрінвест-БУД» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Укрінвест-БУД» були складені: податкові накладні №1 від 01.12.2015р. всього на суму 676.879,20 грн. (у тому числі ПДВ 112.813,20 грн.), №35 від 07.12.2015р. всього на суму 207.516,00 грн. (у тому числі ПДВ 34.586,00 грн.); видаткова накладна № 1 від 01.12.2015р., №36 від 07.12.2015р.; товарно-транспортна накладна № 101 від 01.12.2015р., №102 від 07.12.2015р. (т.9, а.с.59-68).

У якості доказів оплати заявником надана виписка банку про рух безготівкових коштів, а саме про ініціювання переказу: № 4820 від 11.12.2015 р., №4862 від 23.12.2015р. (ТОВ "СЕЛВІО АЛЬЯНС" Договір відступлення права вимоги №2312УБ від 23.12.2015р.), №4926 від 18.01.2016р. (ТОВ "ТРАНС ДИЗЕЛЬ" Договір відступлення права вимоги №1501СА від 15.01.2016р.), №5177 від 15.04.2016р., №5181 від 18.04.2016р. (ТОВ "АСТОР КОМПАНІ» Договір відступлення права вимоги №1504ТД від 15.04.2016р.) (т.10, а.с. 147, 152).

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_28 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Стосовно епізоду дотримання податкової дисципліни у взаємовідносинах з ТОВ «Аркада пром буд» (), суд зазначає, що незважаючи на неодноразові вимоги (як ухвали суду від 06.07.2020 р. про прийняття позову до розгляду, так і протокольних ухвал про витребування доказів), заявником із посиланням на низку постанов Верховного Суду так і не було подано жодних нових доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, зокрема, стосовно налагодження господарських зв`язків із контрагентом та технічної можливості контрагента реально виконати зобов`язання за правочином.

Між тим, судом з`ясовано, що за висновками складеного контролюючим органом Акту заявник за цим епізодом сформував - 75.690,00 грн. витрат з податку на прибуток за 2015р. та відніс 15.138,00 грн. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. (т.2, а.с. 122 зворотній бік).

Так, за твердженням заявника 25.12.2015р. був вчинений письмовий правочин у формі договору постачання №2512АПБ (т.6, а.с.243-246), за яким ТОВ «Аркада пром буд» (постачальник), передає у власність ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» (покупцеві), а покупець приймає та має оплатити товар виробничо-технічного призначення.

При виконанні зобов`язань ТОВ «Аркада пром буд» були складені: податкова накладна №137 від 28.12.2015р. всього на суму 90.828,00 грн. (у тому числі ПДВ 15.138,00 грн.); видаткова накладна № 292 від 28.12.2015р.; товарно-транспортна накладна № 110 від 28.12.2015р. (т.6, а.с.247-249).

Оплата проведена у безготівковій формі згідно платіжного доручення: № 4888 від 05.01.2016 р., №4908 від 13.01.2016р.

Від імені постачальника правочини були підписані ОСОБА_29 .

Правочини містять умову про доставлення товару заявником, що означає фізичне отримання товару за місцем зберігання товарно - матеріальних цінностей, тобто на складі. Але ТТН оформлені на адресу місцезнаходження постачальника (тобто на офіс), а видаткові накладні про отримання товару підписані директором заявника, хоча доказів вибуття директора у відрядження до матеріалів справи не подано.

Згідно з копіями ТТН фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей відбувалось за допомогою легкових автомобілів преміум класу, а саме: Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Під час проведення перевірки позивачем до контролюючого органу, а також до суду, не надані сертифікати якості і походження товару, доказів на підтвердження технічної можливість названого вище контрагента виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів).

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтверженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб"єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини події з`ясував з достатньою повнотою, скоєне заявником діяння кваліфікував правильно, норму закону визначив належну, положення цієї норми права витлумачив вірно, унаслідок чого міра застосованої юридичної відповідальності узгоджується з характером, змістом та наслідками вчиненого особою протиправного діяння.

Так, суд окремо бере до уваги виявлені у ході розгляду справи обставини, згідно з якими у перелічених вище епізодах одні і ті ж громадяни представляли інтереси одразу декількох постачальників, а саме: ОСОБА_2 укладав правочини як керівник постачальників: ТОВ «Компанія «Бейліш" та ТОВ «Валмаркет»; ОСОБА_13 укладав правочини як керівник постачальників: ТОВ "Торгівельний будинок "Союзнафтогаз-Україна" та ТОВ "Спецстрой-Київ"; ОСОБА_14 укладав правочини як керівник постачальників: ТОВ "Постачсервіс-А" та ТОВ "Санвел"; ОСОБА_15 укладав правочини як керівник постачальників: ТОВ "Євроінтертранс" та ТОВ "Східмегатранс"; ОСОБА_19 укладав правочини як керівник постачальників: ТОВ "Компанія Еко Трейд" та ТОВ "Регіон Бізнес Трейд".

При цьому, оглянуті судом копії усіх товарно-транспортних накладних у якості адреси місця одержання товару містять відомості про місцезнаходження постачальників, тобто офіси, а не складські приміщення.

Судом виявлено непоодинокі випадки складання товарно-транспортних накладних на легкові автомобілі преміум класу, а саме на: Lexus GX470 (державний номер НОМЕР_1 ) у зносинах із: ТОВ «Торгбуд компані», ТОВ «Торг-Консар», ТОВ «Фай - Торг», ТОВ «Каліпсо-2013», ТОВ «Екліпс 2009», ТОВ «Білдінг Контракт», ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна», ТОВ «Лугторгінвест», ТОВ «Регіон бізнес трейд», ТОВ «Спецстрой - Київ», ТОВ «Терріка - плац»; Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ) у зносинах із: ТОВ «Інтертранскомплект», ТОВ «Торг-Консар», ТОВ «Фай - Торг», ТОВ «Каліпсо-2013», ТОВ «Екліпс 2009», Toyota Land Cruiser 200 (держаний номерний знак НОМЕР_2 ), ТОВ «Торгівельний будинок «Союзнафтогаз - Україна», ПП «Постачсервіс-А», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Східмегатранс», ТОВ «Крафт сіті», ТОВ «Регіон бізнес трейд», ТОВ «Компанія Еко трейд»; Mercedes-Benz GL550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) у зносинах із: ТОВ «Агакс буд інвест», ТОВ «ВАЛМАРКЕТ», ТОВ «ЕКСКЛЮЗІВ - ПРО», ТОВ «СКАЙ - УНІВЕРС», ТОВ «Аркада пром буд». Зазначене змушує суд критично ставитись до обставин реальності фізичного перевезення товарних активів.

До справи заявником не подано жодних доказів оформлення подорожніх листів на ці автомобілі та їх фізичної придатності до перевезення вантажів з огляду на просторові параметри товарно-матеріальних цінностей.

У постановах Верховного Суду від 13.11.2020 р. у справі №820/820/18 та від 12.11.2020 р. у справі №820/6554/16 міститься правовий висновок, у силу якого адміністративному суду під час розв`язання спору належить з`ясовувати реальну змогу контрагентів платника податків - постачальників до виконання власних господарських зобов`язань за вчиненими правочинами.

Таки самий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16, тобто у судовому акті по цій справі.

Суд відмічає, що в Акті перевірки контролюючий орган у даному конкретному випадку виклав детальні мотиви з приводу відсутності у контрагентів заявника - постачальників ресурсів, об`єктивно необхідних для виконання операцій із постачання товарів (як-то: відомості документів обов`язкової податкової звітності про відсутність подій придбання аналогічних товарів, відсутність документів про легальне джерело походження товарів, відсутність складських приміщень, відсутність персоналу, значна віддаленість контрагентів один від одного).

Незважаючи на неодноразові вимоги суду, заявник у ході розгляду справи цих мотивів контролюючого органу не спростував.

А відтак, хоча подані заявником до суду копії первинних документів і не містять явних та очевидних дефектів форми або змісту, котрі б однозначно призводили до втрати юридичної сили, але у силу ч.5 ст.242 КАС України та правового висновку постанови Верховного Суду від 08.09.2020р. у справі №819/1250/17, від 13.11.2020 р. у справі №820/820/18 та від 12.11.2020 р. у справі №820/6554/16 суд вважає, що у судовому процесі достовірно встановлені обставини, які свідчать, що заявник діяв без належної обачності і обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, а встановлені обставини спростовують реальність господарських операцій.

Тому, суд відзначає, що відомості цих документів об`єктивно не здатні підтвердити обставини надходження товарно-матеріальних цінностей саме від контрагентів - постачальників, у зносинах із якими контролюючим органом було виявлено випадки порушення податкової дисципліни.

Отримана ж заявником податкова вигода у вигляді права на збільшення валових витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість є безпідставною, оскільки факт надходження у розпорядження заявника товарно-матеріальних цінностей саме від тих суб`єктів господарювання, котрі згадані у документах обов`язкової податкової звітності платника, слід визнати недоведеним.

При цьому, незважаючи на пряму вказівку Верховного Суду у постанові від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16 заявник із посиланням на інші постанови Верховного Суду вдався до невиконання вимог з приводу подання доказів на підтвердження обставин способу налагодження господарських зв`язків із контрагентами - постачальниками, на підтвердження технічної можливості контрагентів виконати спірні господарські операції.

Натомість, суд вважає, що висновки Верховного Суду у цій справі мають пріоритет над висновками Верховного Суду в інших справах.

Неподання заявником відповідних доказів на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16 сприймається окружним адміністративним судом у якості додаткової підстави для відмови у позові через недоведеність реальності господарських операцій.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у спірних правовідносинах факт порушення суб`єктивного права заявника за викладеними у тексті Акту епізодами не знайшов підтвердження у ході розгляду справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

З цих міркувань суд відхиляє доводи заявника про визначення контролюючим органом податкових зобов`язань платника податків поза межами строку давності у 1095 днів, оскільки оскаржені податкові повідомлення - рішення за №№, , були прийняті контролюючим органом - 12.07.2016р., тобто у межах 1095 днів від граничної дати подання заявником податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2013р. та податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013р.

Доказів самостійного визначення контролюючим органом сум заниження грошового зобов`язання заявника (недоплати) у хронологічно попередніх до указаних звітних податкових періодів матеріали справи не містять (т.14 а.с.98-103).

Суд погоджується із доводами представника заявника про те, що судові акти кримінального суду у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні з огляду на зміст ст.83 Податкового кодексу України не можуть мати беззаперечного юридичного статусу доказів вчинення особою податкового правопорушення, адже грунтуються виключно на визнанні судами достатності та обґрунтованості припущень органу досудового розслідування для надання легального дозволу на втручання у приватні права та інтереси осіб-учасників суспільних відносин у цілях пошуку доказів скоєння кримінального правопорушення.

Проте, у контексті обставин даного спору це міркування не може бути визнано підставою для задоволення позову.

Суд також погоджується із доводами представника позивача про те, що відомості самостійно складених контролюючими органами письмових документів у вигляді: податкової інформації, узагальнення податкової інформації, неможливості проведення зустрічної звірки, неможливості проведення податкової перевірки за загальним правилом не можуть мати беззаперечного юридичного статусу доказів вчинення особою податкового правопорушення, адже створюються поза межами ч.2 ст.19 Конституції України за наслідками вчинення владних управлінських дій, котрі не підпадають під визначення заходів податкового контролю у розумінні ст.ст.61, 62 Податкового кодексу України.

Однак, у контексті обставин даного спору і це міркування не може бути визнано підставою для задоволення позову.

З огляду на визнану представником відповідача у судовому засіданні 19.11.2020р. відсутність потреби у повторному виклику свідків - керівників постачальників заявника, а також обставину неопитування цих осіб контролюючим органом у межах проведеної податкової перевірки, а відтак, і не врахуванні їх пояснень у підставах видання оскаржених правових актів індивідуальної дії, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі зібраних доказів.

Під час розгляду даного спору судом з відкритого та загальнодоступного джерела інформації - комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» і ресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень - було виявлено існування ознак неоднократного подання заявником до суду одного і того ж самого позову про скасування податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Харківській області №№, , від 12.07.2016р., а саме: у межах справи №820/3822/16 - 18.07.2016р. та у межах справи №820/4033/16 - 28.07.2016р.

Частина ч.4 ст.9 КАС України зобов`язує суд до встановлення об`єктивної істини у спорі безвідносно до правових позицій учасників справи.

Згідно з ч.4 ст.45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів до запобігання зловживанню процесуальними правами.

На виконання імперативних приписів наведених норм процесуального закону суд за власною ініціативою витребував і дослідив під час розгляду справи №820/4033/16 (18 томів) ті документи, котрі були подані заявником у якості доказів по справі №820/3822/16 (31 том).

Потреба у дослідженні у якості доказів тих документів, котрі були подані заявником у межах справи №820/3822/16 (31 том), спричинена також і власне невиконанням заявником вимог постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №820/4033/16 (18 томів) в частині підтвердження обставин способу налагодження господарських зв`язків із контрагентами - постачальниками, а також в частині підтвердження технічної можливості контрагентів виконати спірні господарські операції.

Зважаючи на абсолютно тотожність спорів суд не виключав ймовірність знаходження таких доказів у межах справи №820/3822/16 (де було сформовано аж 31 том справи порівняно із 18 томами справи №820/4033/16).

Представник заявника - авд. Вернигор О.В. у судовому засіданні 19.11.2020р. категорично заперечував проти дослідження судом документів із справи №820/3822/16 (31 том), погрожуючи направленням скарги до Вищої ради правосуддя.

У силу приписів ст.ст.6, 48, 56, 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та факту прийняття Присяги судді під час виконання обов`язків за посадою та відправленні правосуддя професійний суддя не повинен піддаватись будь-якому сторонньому впливу.

До того ж суд вважає, що означені вище висловлювання представника заявника - адв. Вернигор О.В. у даному конкретному випадку не мають ознак впливу на суд, а є виключно надмірним проявом емоційного стану фізичної особи - громадянина, спрямованим на уникнення з`ясування тих обставин, що в обох справах (і у справі №820/3822/16, і у справі №820/4033/16) представником ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» був Вернигор Олександр Віталійович (паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Харківській області 01.12.1998р.).

Оскільки позови в обох справах були підписані не адв. Вернигор О.В. , а директором ТОВ «ВО «Укрспецкомплект» ОСОБА_31 , то суд не знаходить зловмисності саме у діях представника.

При цьому, суд зважає, що оскільки у межах справи №820/3822/16 позов було прийнято до розгляду ухвалою суду від 21.07.2016р. та відкликано заявником за власною ініціативою і залишено без розгляду ухвалою суду від 02.09.2016р., а у справі №820/4033/16 ці ж самі вимоги були прийняті до розгляду ухвалою суду від 29.07.2016р. та вирішені по суті 19.08.2016р., то слід дійти до переконання про наявність явних та очевидних ознак зловживання заявником процесуальним правом.

Тому з огляду на приписи ч.1 ст.2 КАС України ця обставина призводить до відсутності підстав для надання заявнику правового захисту у контексті обставин спірних правовідносин.

Окремо суд наголошує, що ця погроза представника позивача - адв. Вернигор О.В. про направлення скарги до Вищої ради правосуддя об`єктивно не здатна вплинути (і тому не вплинула) на результат вирішення спору по суті.

Довід представника заявника про помилкове визначення контролюючим органом наслідків відсутності сертифікатів з огляду на викладені вище міркування не призводить до виникнення правової підстави для задоволення позову.

Довід заявника про виявлення контролюючим органом порушення неіснуючих норм Податкового кодексу України слід визнати юридично неспроможним, позаяк Головним управлінням за наслідками податкової перевірки було виявлено недотримання платником податків вимог п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України, що і призвело до заниження (недоплати) грошового зобов`язання з податку на прибуток.

Відтак, судом не знайдено підстав для висновку про порушення суб`єктом владних повноважень - контролюючим органом суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів заявника у спірних правовідносинах.

Факт відсутності порушеного права у поєднанні із фактом дотримання владним суб`єктом процедури реалізації управлінської функції контролю за податковою дисципліною призводять до відсутності правових підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення виготовлено у повному обсязі 30.11.2020 року у порядку ч. 3. ст. 243 КАС України; підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.