Справа № 620/4567/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про залишення позову без розгляду
01 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/4567/20
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участю секретаря Кондратенко О.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 16.10.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду від 16.10.2020 до суду 26.10.2020 надійшли подані позивачем документи та клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке ообґрунтоване тим, що статтею 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Військовою частиною НОМЕР_1 19.08.2020 було подано позовну заяву до Менського районного суду Чернігівської області про відшкодування завданої відповідачем шкоди, проте ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.08.2020 позивачу відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з даними обставинами позивач був вимушений звернутись до Чернігівського окружного адміністративного суду з даним позовом. Зазначають, що з моменту винесення Менським районним судом Чернігівської області ухвали про відмову у відкритті провадження (21.08.2020) до подання позовної заяви до Чернігівського окружного адміністративного суду (07.10.2020) не сплив строк звернення до адміністративного суду.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 05.11.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено перше судове засідання на 18.11.2020 о 10:00 год.
Ухвалою суду від 18.11.2020 без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 01.12.2020 о 10:00 год, у зв`язку з неявкою відповідача.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, відповідач причини неявки суду не повідомив.
Судове засідання здійснювалось в порядку, передбаченому частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вирішуючи питання про визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, вказані у відповідній заяві та залишення даного адміністративного позову без розгляду, виходячи з наступного.
Так у відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 КАС України).
Згідно частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як випливає із висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2019 у справі №340/685/19, спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини 5 статті 122 КАС України.

Дані правові висновки Верховного Суду також застосовуються і до даної справи, оскільки предметом спору є стягнення з відповідача матеріальної шкоди, у вигляді втрати інвентарного та речового майна під час проходження останнім служби у Військовій частині НОМЕР_1 , у сумі 26571,21 грн.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів, з огляду на наведені приписи статті 122 КАС України.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно - правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Судом встановлено, що наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.09.2014 №114 рядовий ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу і призначений на посаду командира гранатометного відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини п/п НОМЕР_2 (а.с.10).

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 17.08.2017 (справа №734/2475/17) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу України. Вирок набрав законної сили 19.09.2017 (а.с.14-16).

На підставі вказаного вироку наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2017 №129-РС (по особовому складу) ОСОБА_1 (перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 ) було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «є» частини 6, з урахуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 19.09.2017 виключено зі списків особового складу (а.с.17).

Оскільки предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у вигляді втрати інвентарного та речового майна, тому спір у цій справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби, тому до спірних правовідносин слід застосовувати місячний строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Зі змісту клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та визнання поважними причин пропуску такого, яке наявне в матеріалах справи, слідує, що статтею 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Військовою частиною НОМЕР_1 19.08.2020 було подано позовну заяву до Менського районного суду Чернігівської області про відшкодування завданої відповідачем шкоди, проте ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.08.2020 позивачу відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з даними обставинами позивач був вимушений звернутись до Чернігівського окружного адміністративного суду з даним позовом. Позивач зазначає, що з моменту винесення Менським районним судом Чернігівської області ухвали про відмову у відкритті провадження (21.08.2020) до подання позовної заяви до Чернігівського окружного адміністративного суду (07.10.2020) не сплив строк звернення до адміністративного суду.

Проаналізувавши матеріали справи суд не погоджується з доводами позивача з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 01.11.2017 Військовою частиною НОМЕР_1 складено довідку-розрахунок №744 та довідку-розрахунок №745 щодо утримання коштів за втрачене речове майно з солдата ОСОБА_1 , на загальну суму 26571,21 грн (а.с.18,19).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач знав про завдання відповідачем матеріальної шкоди, у вигляді втрати інвентарного та речового майна, термін носіння якого не закінчився, станом на момент складання довідок-розрахунків № 744 та № 745 від 01.11.2017, а отже і про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте до Менського районного суду Чернігівської області про відшкодування завданої відповідачем шкоди позивач звернувся лише в серпні 2020 року, що підтверджується ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.08.2020 (а.с.24).

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд зауважує, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Посилання позивача в позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду на зміну Верховним судом практики щодо юрисдикції цієї категорії справ з цивільної на адміністративну юрисдикцію суд відхиляє, оскільки постановою Великої Палати Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 815/5027/15, від 0.10.2018 у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. А тому указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже про зміну Верховним судом правової позиції щодо юрисдикції цієї категорії справ з цивільної на адміністративну юрисдикцію було відомо з грудня 2018 року, а до Менського районного суду Чернігівської області позивач звернувся лише в серпні 2020 року.

Суд вважає, що незнання суб`єктом владних повноважень правової позиції Верховного суду щодо юрисдикції цієї категорії справ не може вважатися тією обставиною, яка була чи об`єктивно є непереборною, тобто не залежить від волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що звернувся із адміністративним позовом, та не пов`язана з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та розцінює даний факт як байдужість до своїх прав та інтересів.

Крім того суд зауважує, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21.08.2020 у справі №591/2838/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди відмовлено у відкритті провадження у справі, проте до Чернігівського окружного адміністративного суду позивач звернувся лише 07.10.2020, тобто також з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.

У справі, що розглядається, позивач в клопотанні про поновлення строку звернення до суду не наводить будь-яких інших обставин і не надає відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим суд не знаходить правових підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов подано з пропуском місячного строку звернення до суду, без поважних причин, що є підставою для залишення без розгляду.

Керуючись статтею 123, пунктом 8 частини 1 статті 240, статтями 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про залишення позову (заяви) без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу«Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду у повному обсязі виготовлена 01.12.2020.

Суддя В.В. Падій