Справа № 207/3683/19
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/3683/19
№ 2-а/207/25/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

за участю

представника позивача Переверзева І.В.

представників відповідача Пополітова І.М., Мішиної Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Південного районного відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДН №000244 від 30.10.2019 року щодо накладення на ОСОБА_1 , громадянина Росії, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП, яка була прийнята начальником Південного районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у м. Кам`янське, Пополітовим І.М. Справу про порушення ч. 1,3 ст.3 та ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ПН МДН №000244 від 30.10.2019р. та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу - закрити.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 10.09.2019 року громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 , перетнув українсько-російський кордон та в`їхав на територію України. 30 жовтня 2019 року начальником Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітовим І.М. щодо позивача складено протокол ПР МДН №000245 про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Того ж дня начальником Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітовим І.М. винесено постанову ПН МДН №000244 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

В постанові про притягнення до адміністративній відповідальності вказано, що ОСОБА_1 проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду.

Позивач із зазначеною вище постановою не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав.

Посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадянином Росії та українська мова йому не зрозуміла.

Згідно п. 2.6. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, у разі, коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача.

Однак, перекладача до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушенн для забезпечення перекладу для позивача залучено не було.

Наголошую, що відповідачем не роз`яснювався зміст документів, які підписувались позивачем. В свою чергу, посадовою особою відділу Державної міграційної служби було введено в оману іноземця ОСОБА_1 та вказано у протоколі й оскаржуваній постанові про відмову іноземця від перекладача та про прохання розглядати справу без участі позивача.

Отже, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача Південний районний відділ Головного управління Державно міграційної служби України в Дніпропетровській області у м. Кам`янське позбавив можливості позивача внаслідок неволодіння українською мовою розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо вирішення його питання правомірності перебування на території України.

Працівником ДМС при складані протоколу про адміністративне правопорушення № ПР МДН 000245 щодо ОСОБА_1 , об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП взагалі викладена не була. Натомість працівник ДМС при складані протоколу обмежився лише зазначенням правової норми, яку порушено.Тобто, відповідачем взагалі не вказано в чому полягало правопорушення, за яке позивач притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в протоколі машинописним друком наведено пояснення ОСОБА_1 про те, що він, нібито, вчасно не покинув територію України у зв`язку з сімейними обставинами.

Проте, позивач не надавав ніяких пояснень й, тим паче, не друкував пояснення на комп`ютерній техніці, оскільки взагалі не розумів суті вчиненого ним правопорушення й за що його притягають до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, наполягає на тому, що Позивачем не порушено терміну перебування на території України, оскільки він прибув до України лише 10.09.2019р., про що свідчить міграційна картка Позивача.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення №ПР МДН 000245 від 30.10.2019 року, складений щодо ОСОБА_1 , не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

Проте, в оскаржуваній постанові містяться лише загальні обставини, які ніяким чином не пояснюють, за що саме іноземець притягується до адміністративної відповідальності.

Оскільки, відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок в`їзду.

Згідно п. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Позивач перетнув українсько-російський кордон 10.09.2019 р., а тому, 30.10.2019 р. термін його перебування на території України не сплинув.

Крім того, наголошую, що протокол про адміністративне правопорушення й оскаржувана постанова були підготовлені завчасно та надані позивачу для підпису одночасно, без роз`яснення змісту вказаних документів.

З огляду на вищевикладене, відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, що призвело до порушення передбачених чинним законодавством України прав та інтересів позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають винесену постанову № ПР МДН 000244 щодо ОСОБА_1 законною, а вимоги позивача безпідставними. Пояснили, що 04 вересня 2019 року до Південного РВ у місті Кам`янському ДМС України в Дніпропетровській області звернувся громадян Російської Федерації ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною громадянкою України ОСОБА_2 з приводу оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, був наданий паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон. Після ретельного розгляду документів, було перевірено законність перебування даного громадянина на території України по міграційному калькулятору розташованому на офіційному сайті Державної міграційної служби України та повідомлено, що та кількість днів яка залишилась для законного перебування на території України не достатня для подачі документів на оформлення посвідки на тимчасове проживання, а саме: станом на 04.09.2019 року залишилось 8 днів перебування, але відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року № 322, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні. Тому їм було надано консультацію, роз`яснено, що іноземці з країн з безвізовим порядком в`їзду мають право перебувати на території України не більше 90 днів протягом 180 днів, та запропоновано здійснити виїзд за межі України (ар.с.20).

19.09.2019 року вищезазначені громадяни звернулись до Південного РВ та повідомили, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 виїжджав за межі України 10.09.2019 року та того ж дня повернувся в Україну. Спеціалістом відділу повторно було здійснено розрахунок міграційному калькулятору та з`ясовано, що перевищено дозволений строк перебування на території України на 7 днів. Громадянам було повідомлено, що громадянин Російської Федерації знаходиться на території України незаконно, чим порушує міграційне законодавство, за що передбачена адміністративна відповідальність.

27.09.2019 року громадянин ОСОБА_1 та громадянка ОСОБА_2 повторно звернулись до Південного РВ з документами, просили ще раз перевірити всі документи та провести розрахунок на міграційному калькуляторі. Спеціалістом відділу після ретельної перевірки по міграційному калькулятору та по базі перетину кордону «АРКАН», було повідомлено громадянам, що кількість перевищених днів незаконного перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 збільшилась, а наявні в паспортному документі штампи не співпадають з даними бази перетину кордону «АРКАН». Громадянам було роз`яснено, що необхідно звернутись до Держприкордонслужби України та надати до Південного РВ довідку про перетин кордону (ар.с.21).

З метою запобігання та протидії нелегальній міграції та іншим порушенням законодавства України в міграційній сфері, згідно із наказом ДМС України від 08.09.2019 № 134аг, на території держави силами Національної поліції України, Державної міграційної служби України, Державної прикордонної служби України, за участі СБУ, проводились профілактичні заходи з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» в період 08 жовтня до 19 листопада 2019 року.

В ході проведення профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», 30.10.2019 співробітниками Південного ВП було доставлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Південного РВ у місті Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (протокол затримання АА № 182037 від 30.10.2019, обгрунтоване звернення).

Таким чином, за порушення правил перебування на території України, 30.10.2019 року о 14 год. 20 хв. начальником Південного РВ м. Кам`янське Пополітовим Іваном Миколайовичем на ОСОБА_1 складено протокол ПР МДН № 000245 за ч. 1 ст. 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України», тобто проживання без документів на право проживання в Україні...» та на підставі протоколу ПР МДН № 000245 від 30.10.2019, начальником підрозділу винесена постанова ПН МДН № 000244 від 30.10.2019.

Також, за невжиття заходів до забезпечення своєчасної реєстрації свого чоловіка на території України, ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності, складено адміністративний протокол ПР МДН № 000250 від 30.10.2019 за статтею 205 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн.

В поясненні в протоколі заявник не заперечував факту вчинення правопорушення. Після перевірки внесених до протоколу про правопорушення відомостей, заявники підтвердили правильність таких відомостей власним підписом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 перебував на території України нелегально та з порушенням встановленого чинним законодавством України терміну перебування для іноземців та осіб без громадянства, на підставі складеного протоколу і винесеної постанови про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу стосовно ОСОБА_1 та у відповідності до ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про примусове повернення та зазначено термін добровільного виконання, з чим громадянин Російської Федерації був ознайомлений під підпис.

Начальником Південного районного відділу відносно ОСОБА_1 30.10.2019 за порушення правил перебування на території України був складений адміністративний протокол ПР МДН № 000245 за частиною 1 статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України». Накладено адміністративне стягнення у вигляд: штрафу у розмірі 1700 грн.

На громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , за невжиття заходів до забезпечення своєчасної реєстрації свого чоловіка на території України, 30.10.2019 був складений адміністративний протокол ПР МДН № 000250 за статтею 205 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Штрафи за вищевказаними адміністративними протоколами не сплачені.

30.10.2019 Південним районним відділом прийнято Рішення №11 про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який був зобов`язаний покинути територію України у термін до 25.11.2019. В даному рішенні про примусове повернення № 11 громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 власноруч зазначив, що послуг перекладача не потребує та поставив власний підпис.

Окрім цього, клопотань від ОСОБА_1 щодо надання йому перекладача не надходило.

Всупереч рекомендаціям Південного РВ у м. Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (від 27.09.2019) ОСОБА_1 продовжував знаходитись на території України нелегально до моменту складення на нього оскаржуваного протоколу 30.10.2019р. та відповідно його дружина ОСОБА_2 допустила проживання свого чоловіка без документів на право проживання на території України до моменту складення на неї протоколу 30.10.2019р., тому вважають, що постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МДН №000244 на ОСОБА_1 та постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МДН № 000250 на ОСОБА_2 винесені законно та обгрунтовано, відповідно підстави для їх скасування відсутні. Просять відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Від представника позивача Переверзева І.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач до матеріалів справи додав копії розрахунків по міграційному калькулятору, зі змісту яких неможливо ідентифікувати особу, перебування якої розраховувалось.

Всі матеріали, які було додано відповідачем до відзиву, були відсутні на момент сладення протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, оскільки посилання на вказані докази відсутні у зазначених постанові та протоколі, і відомостей, які, нібито, підтверджують вину ОСОБА_1 зазначено не було.

Працівниками ДМС при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДН № 000245 щодо ОСОБА_1 , об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП взагалі викладена не була. Відповідних розрахунків проведено не було. Працівник ДМС при складанні протоколу обмежився лише зазначенням правової норми, яку порушено.

Крім того, щодо наявності пояснення ОСОБА_1 в протоколі, позивач не надавав ніяких пояснень, й, тим паче, не друкував пояснення на комп`ютерній техніці, оскільки, взагалі не розумів суті вчиненого ним правопорушення й за що його притягають до адміністративної відповідальності.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 000245 від 30.10.2019 року, складений щодо ОСОБА_1 , неможливо визнати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи у межах наданих суду документів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Згідно із вимогами п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш, як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав із безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули, зокрема, з держав із безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів. Заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС. Перелік документів, які додаються до заяви, визначені цим Порядком.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

В силу положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року відносно громадянина Росії - ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №000245 за ч. 1 ст. 203 КУпАП (ар.с.8).

Того ж дня, начальником Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітовим І.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №000244 від 30 жовтня 2019 року, на громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

За змістом вищевказаної постанови: «30 жовтня 2019 року о 14 годині 20 хвилин по вулиці Затишна, 2А, в ході проведення загально-державних профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», співробітниками Південного ВП було доставлено громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду, що є порушенням ч. 1,3 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (ар.с.9).

З витягу Бази перетину кордону «АРКАН» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинав кордон України у 2019 році, за напрямком в`їзд - тричі, а саме: 14 травня, 11 липня та 10 вересня 2019 року, а виїжджав із України 08 червня, 10 вересня та 21 листопада 2019 року (а.с. 32).

Таким чином, упродовж 180 днів, у період часу з 14 травня по 30 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 перебував на території України у загальній сумі 138 днів. Отже, громадянин РФ ОСОБА_1 перевищив дозволений термін тимчасового перебування на території України на 48 днів.

ОСОБА_1 є громадянином РФ. Місця реєстрації на території України позивач не має. Востаннє громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив перетин державного кордону в напрямку «в`їзд» 10.09.2019 року, без оформлення візи.

Згідно з пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС України.

Обчислення строку тимчасового перебування іноземців в Україні врегульовано Порядком обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженим наказом МВС України від 20.07.2015 року №884.

Зокрема, згідно з п.4 Порядку, під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

У разі виявлення перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28 серпня 2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186.

На підтвердження перевищення позивачем строку тимчасового перебування в Україні та відповідно наявності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП відповідачем надано підрахунок термінів перебування в Україні громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , з якого слідує, що на дату контролю 30.10.2019 року, загальний строк перебування на території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , в межах 180 денного періоду, а саме з 14.05.2019 року, становить 138 днів, тобто ОСОБА_1 перевищив дозволений термін тимчасового перебування на території України на 48 днів.

Зазначені обчислення підтверджуються інформацією з Бази перетину кордону «АРКАН» щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та розрахунками по міграційному калькулятору, розташованому на офіційному сайті Державної міграційно служби України, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, а копію долучено до матеріалів справи (ап.с.28,32).

Позивач об`єктивно знав та повинен був знати термін, до якого він в`їхав на територію України, він навіть звертався із заявою до Південного РВ у місті Кам`янське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з приводу оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Оскільки, кількість днів яка залишилась для законного перебування на території України не була достатня для подачі документів на оформлення посвідки на тимчасове проживання, а саме: станом на 04.09.2019 року залишилось 8 днів перебування (ар.с.20), але відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року № 322, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні. ОСОБА_1 було надано консультацію, роз`яснено, що іноземці з країн з безвізовим порядком в`їзду мають право перебувати на території України не більше 90 днів протягом 180 днів, та запропоновано здійснити виїзд за межі України.

Щодо доводів представника позивача про незабезпечення ОСОБА_1 перекладачем під час винесення оскаржуваної постанови, хоча така вимога заявлялася, суд зазначає наступне.

Суд вважає, що доводи представника спростовується змістом протоколу серії ПР МДН № 000245 на звороті якого вказано, що позивачеві роз`яснено ст.63 Конституції, а також його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема і його право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо він не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати постанову у справі. Так, позивач власноруч розписався під зазначеним роз`ясненням.

Крім того, 30 жовтня 2019 року Південним районним відділом у місті Кам`янське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято Рішення №11 про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який був зобов`язаний покинути територію України у термін до 25 листопада 2019 року. В даному рішенні про примусове повернення № 11 громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 власноруч зазначив, що послуг перекладача не потребує та поставив власний підпис (ар.с.29).

Окрім цього, ні позивачем, ні представником позивача суду не було надано жлдного доказу, який би підтверджував факт того, що позивач заявляв клопотання про надання йому перекладача.

Жодних інших доказів на підтвердження вказаних позивачем обставин суду надано не було.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених цією нормою.

Судом не встановлено наявності обставин для закриття провадження у справі визначених ст. 247 КУпАП.

Тому, оскаржена постанова відповідача № ПН МДН №000244 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 1 700 гривень, відповідає приписам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, прийнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, на виконання делегованих законом повноважень та з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано і неупереджено, добросовісно та розсудливо, за участі позивача, без ознак дискримінації, і пропорційно дотриманню балансу між приватними та публічними інтересами. Оскільки ця постанова прийнята законно, підстав для задоволення вимог позивача про її скасування не має.

З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника Південного районного відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича про скасування постанови ПН МДН №000244 від 30.10.2019року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк апеляційного скарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, в зазначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко