Справа № 420/6214/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р. Категорія 111030000м.ОдесаСправа № 420/6214/19
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 08.08.2018 р. та податкової вимоги №103819-17 від 05.09.2018 р., -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 08.08.2018 р. та податкової вимоги №103819-17 від 05.09.2018 р., мотивуючи його тим, що відповідач неправомірно завищив йому суму зобов`язань, оскільки база оподаткування для податку на доходи фізичних осіб, а саме дохід особи у вигляді додаткового блага (прощений анульований) кредит складає суму 97575,24 грн. Враховуючи даний розмір бази оподаткування, сума податків на доходи фізичних осіб, яка належить сплаті платником становить 17563,54 грн. Крім того, розмір військового збору, що належить сплаті складає 1463,63 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року, № від 08.08.2018 року. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 05.09.2018 року №103819-17.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що прощена сума боргу на яку відповідач нарахував податкові зобов`язання є додатковим благом, в розумінні ст.164 ПК України, що в свою чергу є підставою для нарахування і військового збору та враховуючи неподання позивачем податкової декларації оскаржувані податкові повідомлення рішення та податкова вимога є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2008 року позивач уклав з ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №МL501/126/2008. За умовами договору позичальнику був наданий кредит у розмірі 34440,00 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення 23.05.2023 р.

10 жовтня 2016 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) до кредитного договору №МL501/126/2008.

За умовами даного договору, позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 10.10.2016 року у розмірі 12 212,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору складає 315 573,54 грн. За умови виконання даного пункту договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі і Банк здійснює анулювання (прощення боргу) в розмірі 12212,17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день укладення договору складає 315 573,28 грн.

ОСОБА_1 виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 315 594,73 грн., що підтверджується квитанцією №501Т01ВIR від 10.10.2016 р.

У зв`язку з виконанням умов договору, банком анульовано заборгованість позивача у розмірі 315537,28 грн., що еквівалентно 12 212,17 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 10.10.2016 року 25,84 грн. за 1 долар США).

Відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведення перевірки, відповідач склав акт № 1390/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 23.06.2018 року в якому зафіксував наступні порушення:

- п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України не надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 р.

- п.164.1 п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п.179.7 ст.179 ПК України донарахована сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 56679,317 грн. за період 01.01.2016 31.12.2016 р.;

- п.п.1.2, п.1.4, п.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 п.168.4 ст.168, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України донараховано військовий збір у розмірі 4723,27 грн.

05.09.2018 року відповідач виніс податкову вимогу № 103819-17 на суму 76923,06 грн. грн.

На підставі акту прийняті податкові повідомлення рішення від 08.08.2018 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 56679,17 грн. штрафної санкції 14169,80 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 4723,27 грн., штрафної санкції 1180,82 грн., № про застосування штрафної санкції у сумі 170 грн.

Позивач вважає податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними, а тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідач неправомірно завищив суми податкових зобов`язань, що порушує права та інтереси позивача. При нараховані сум податків, які належать сплаті, не було враховано курсової різниці у зв`язку зі знеціненням національної валюти, отже прийняті податкові повідомлення рішення та податкова вимога є протиправними та належать до скасування.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п. 164.1 ст. 164. ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164. ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з п.8 Розділу ХХ перехідних положень ПК України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитом за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, є невіднесення до додаткового блага платника податку і невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу прощених (анульованих) кредитором сум курсової різниці та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами. Курсова різниця обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.07.2019 р. по справі №826/4240/18.

Як зазначалось вище, 10.10.2016 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) до кредитного договору №МL501/126/2008.

За умовами даного договору, позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 10.10.2016 року у розмірі 12 212,18 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору складає 315 573,54 грн. За умови виконання даного пункту договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі і Банк здійснює анулювання (прощення боргу) в розмірі 12212,17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день укладення договору складає 315 573,28 грн.

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 315 594,73 грн., що підтверджується квитанцією №501Т01ВIR від 10.10.2016 р.

У зв`язку з виконанням умов договору Банком анульовано заборгованість позичальника у розмірі 315 573,28 грн., що еквівалентно 12 212,17 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 10.10.2016 р. 25,84 грн. за 1 долар США).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто при визначенні розміру оподаткованого доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі спрощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не належить до оподаткування.

Крім того, враховуючи вказані норми законодавства суд встановив, що сума курсової різниці складає сума заборгованості долари США:

- на 01.01.2014 р. 12212,17 доларів США за офіційний курс НБУ 7,99 грн. за 1 долар США сума заборгованості в грн. 97 575,24 грн.;

- на 10.10.2016 р. 12212,17 доларів США офіційний курс 25,84 грн. за 1 долар США сума заборгованості в грн. 315573,28 (сума заборгованості прощеної банком).

Отже, сума анульована банком 315573,28 курсова різниця 217998,04 = сума доходу у вигляді додаткового блага 97575,24 грн. Так, база оподаткування для податку на доходи фізичних осіб, а саме дохід особи у вигляді додаткового блага (прощений анульований) кредит )складає суму 97575,24 грн.

Враховуючи даний розмір бази оподаткування, сума податків на доходи фізичних осіб, яка належить сплаті платником становить 17563,54 грн. Крім того, розмір військового збору, що належить сплаті складає 1463,63 грн.

Отже, з огляду на вище викладене, відповідач неправомірно завищив суми податкових зобов`язань, що порушує права та інтереси позивача. При нараховані сум податків, які належать сплаті, не було враховано курсової різниці у зв`язку зі знеціненням національної валюти, а тому прийняті податкові повідомлення рішення та податкова вимога є протиправними та належать до скасування.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

З огляду на встановлені судом обставини відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятих ним податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 08.08.2018 р. та податкової вимоги №103819-17 від 05.09.2018 р. належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги маже дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 54) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року по справі № 420/6214/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.