Справа № 200/1609/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 грудня 2020 р. Справа №200/1609/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області про визнання дій щодо відмови у виплаті страхових виплат за період з 01.04.2014 року по 30.04.2019 року на підставі Постанови №365 незаконними, зобов`язання виплатити страхові виплати за період з 01.04.2014 року по 30.04.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви, шляхом сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок та надання до суду оригінал квитанції про сплату судового збору відповідно до вимог Закону України Про судовий збір.

18 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про те, що він не отримує регресних виплат, не працює, пенсія органами пенсійного фонду не виплачується. До клопотання позивачем додано довідку про отримання допомоги, видану Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року продовжено строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, враховуючи те, що позивачем до суду не було надано доказів на підтвердження, що його майновий стан перешкоджає зверненню за захистом порушених прав.

09 квітня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про те, що позивач у зв`язку з епідемією не може потрапити до м. Костянтинівка для отримання необхідних доказів, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території. Крім того, позивачем надано довідку МСЕК про присвоєння 3 групи інвалідності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, але не більше, ніж п`ять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалу від 15 квітня 2020 року було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача, яка зазначена в позовній заяві ( АДРЕСА_2 ).

Ухвала про продовження строків була отримана позивачем особисто 18 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в установлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, доказів на підтвердження відсутності коштів до позовної заяви та клопотань не долучено.

Крім того, суд критично ставиться до зазначених пояснень в клопотанні від 04.04.2020 року, оскільки ухвала про залишення позовної заяви була отримана особисто ОСОБА_2 28.02.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала про продовження строків від 23.03.2020 року отримана 02.04.2020 року, ухвала про продовження строків від 15.04.2020 року отримана 18.04.2020 року відповідно, однак позивач зазначив, що перебуває на тимчасово окупованій території.

Суд звертає увагу, що обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Суд звертає увагу, що саме лише посилання позивача на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення або відстрочення сплати судового збору,

Крім того, судом було надано позивачу досить тривалий строк для надання обґрунтованого клопотання та відповідних доказів складного фінансового становища.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі Пелевін проти України, зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплатити судовий збір цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Дана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 904/9117/17.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладається обов`язок щодо надання доказів обґрунтованості клопотання.

Позивачем не надано доказів, які б вказували на неможливість самостійно надати докази скрутного майнового стану, інформації або довідки від Державної фіскальної служби.

Відповідно до порядку отримання відомостей із Державного реєстру передбачений розділом X Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 року за № 1306/3117 та визначає, що фізична особа для отримання відомостей про себе із Державного реєстру звертається особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа тимчасово перебуває за межами населеного пункту проживання, подає документ, що посвідчує особу, та заяву за формою № 10 ДР. Представник додає до заяви за формою № 10 ДР довіреність, засвідчену в нотаріальному порядку, на отримання відомостей з Державного реєстру, документ, що посвідчує особу такого представника, та ксерокопію (з чітким зображенням) документа, що посвідчує особу довірителя. Відомості з Державного реєстру надаються контролюючим органом особисто фізичній особі або її представнику за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, та довіреності (для представника), про що робиться відповідний запис в журналі надання відомостей за формою, наведеною в додатку 17 до цього Положення. Отже, позивач ОСОБА_1 , має право звернутися особисто або через представника до контролюючого органу для отримання відповідної інформації та довідки.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу, що передбачено частиною 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Однак позивачем при подачі позову не надано жодного доказу скрутного майнового стану та докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Враховуючи вищезазначене,аналізуючи наявні документи суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Крім того позивач в клопотанні від 04.04.2020 року просить витребувати докази у управління ДПС довідку про те, що йому не виплачуються регресні виплати.

Суд не задовольнив зазначене клопотання, оскільки на позивача покладено обов`язок щодо надання відповідних доказів. Також суд наголошує, що позивач має право звернутися до управління ДПС з відповідною заявою та отримати довідку про доходи. Доказів звернення до відповідних органів ДПС, та, відповідно, відмови у наданні інформації позивачем суду не надано .

Таким чином, суд зазначає, що надання доказів скрутного майнового стану та інших відповідних доказів (довідка про отримані доходи від ДПС або інші) покладається саме на позивача.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30 березня 2020 року розділ VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту:

3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У зв`язку з чим, строк протягом якого сторона повинна виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху продовжується на час дії карантину, а саме до дня прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про завершення дії карантину.

Проте, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 731-IX від 18 червня 2020 року пункт 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції:

3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Крім того, відповідно до розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року набрав чинності 17.07.2020 року, таким чином 20-денний строк подачі заяви про продовження процесуальних строків закінчився 07 серпня 2020 року.

Станом на 01 грудня 2020 року заява про продовження процесуальних строків на адресу суду не надходила, 20-денний строк подачі заяви закінчився, однак недоліки позовної заяви у строк і спосіб, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунені.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки згідно встановленого строку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного суду України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з матеріалами позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачеві, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала відповідно до вимог частини першої статті 256 КАС України набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова