Справа № 524/4982/20
Суддя: Погрібняк О. М.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №524/4982/20
Провадження №2-а/524/231/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Погрібняк О.М.,

секретар судового засідання Головньова Л.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач1: в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних Авраменко Сергій Миколайович,

відповідач2: відділення ІПС «Мілове» (тип А), ВПС «Мілове» ім.. В Банних,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних, відділення ІПС «Мілове» (тип А), ВПС «Мілове» ім.. В Банних про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №000013 від 09 серпня 2020 року,

встановив:

17 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив скасувати постанову в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних Авраменка С. М. в справі про адміністративне правопорушення №000013 від 09 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з постановою не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він діяв у стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, посилався на те, що відповідач1 в порушення вимог ст.. 268 КУпАП відмовив йому в можливості скористатися правовою допомогою.

Позивач зазначив, що з початку 2018 року він був вимушений покинути місце свого проживання, АДРЕСА_1 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. В зв`язку із необхідністю догляду за батьками наприкінці січня початку лютого 2020 року він разом з дуржиною ОСОБА_2 на власному автомобілі марки Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_1 , через КПП «Мар`янка» виїхали на окуповану територію. З березня 2020 року в зв`язку із запровадженням на триеторії України карантинних обмежень, пов`язаних із вірусною загрозою, виїзд з тимчасово окупованої території та в`їзд на контрольовану територію власним автотранспортом було заборонено, що позбавило його можливості повернутися до м. Кременчук. 09 серпня 2020 року позивачу зателефонували його сусіди та повідомили, що двері та замки в займаній ним квартиру АДРЕСА_2 пошкоджені, що має ознаки проникнення, з-за деверей чутно незрозумілі звуки. Позивач зазначив, що враховуючи ситуацію, що склалася з метою усунення небезпеки своїй власності через відмову в пропуску до контрольованої території на власному автомобілі, він змушений був в`їхати на територію України через териорію Російської Федерації через непрацюючий пункт пропуску «Ізварино», порушивши вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій». Прибувши за місцем свого проживання він встановив, що за час його відсутності невідомі особи проникли в квартиру та здійснили крадіжку його майна. За цим фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №90002538.

Ухвалою Автозодвського районного суду м. Кременчука від 01 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних Авраменка С. М., про скасування постанови, залучено як співвідповідача відділення ІПС «Мілове» (тип А), ВПС «Мілове» ім.. В Банних, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Відповідачі відзив на позовну заяву не надали.

За ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 серпня 2020 року в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних Авраменком С. М. винесено постанову № 000013 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

В постанові зазначено, що 09 серпня 2020 року о 17 год. 30 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , який пояснив що 09 серпня 2020 року о 13:00 год. перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварино», чим порушив вимоги п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №815 від 17.07.2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №815 від 17.07.2019 року в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» №331 від 27 листопада 2014 року ліквідовано митний пост «Ізварине» Луганської митниці ДФС.

Позивач не заперечує факт перетину ним 09 серпня 2020 року державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварино». Проте посилається на те, що діяв у стані крайньої необхідності.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань Кременчуцьким ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 11 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань зв №0002538 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року. (а.с. 9) За даними Єдиного реєстру досудових розслідувань в період часу з 12 лютого 2020 року до 10 серпня 2020 року невідома особа шляхом пошкодження замка проникла до помешкання заявника по АДРЕСА_3 та заволоділа пилососом «Самсунг», праскою, феном для волосся, кухонним комбайном та каструлями.

17 січня 2018 року позивача взято на обілк як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою управління соцільаного захисту населення та питань АТО Автозаводскього району виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № від 17 січня 2018 року. Фактичне місце проживання позивача - АДРЕСА_3 . (а.с. 8)

За ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 серпня 2020 року вбачається, що згідно заяви позивача від 10 серпня 2020 року шкода внаслідок проникнення до його житла за адресою: АДРЕСА_3 була завдана йому в період з 12 лютого 2020 року до 10 серпня 2020 року. Постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення №000013 було складено начальником відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних Авраменком С. М. 09 серпня 2020 року.

Стан крайньої необхідності повинен виникати раптово, коли одночасно виникла дійсна, реальна загроза зазначеним в ст.18 КУпАП державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління.

Проте в цьому випадку відсутні підстави вважати, що загроза майновим правам позивача виникла саме 09 серпня 2020 року о 13:00 год., коли позивач перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварино».

Крім того, слід зазначити, що умовами правомірності дії в стані крайньої необхідності є те, що небезпека не може бути усунута іншим шляхом, який не пов`язаний із заподіянням шкоди іншим охоронюваним інтересам, а спосіб збереження одного інтересу за рахунок іншого повинен бути крайнім, тобто якщо існує інший спосіб, не пов`язаний із заподіянням шкоди, необхідно обрати саме такий спосіб. В даному випадку фактично небезпека заподіяння шкоди майновим правам позивача усунута не була, позивач не вживав інших заходів для усунення заподіяння шкоди, таких як виклик поліції до місця вчинення правопорушення.

Отже, твердження позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення щодо перетину державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварино» у стані крайньої необхідності, що згідно з нормами КУпАП виключає можливість притягнення до відповідальності та застосування адміністративного стягнення, в даному випадку не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи по суті заявлених вимог.

За ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

В постанові про накладення адміністративного стягнення №00013 від 09 серпня 2020 року відсутні дані про те, що ОСОБА_1 виявляв бажання скористатися правовою допомогою. Позивач, підписуючи вказану постанову підтвердив, що вона доведена до його відома та він отримав її копію, зауважень щодо складення постанови позивачем в ній не зазначено. За змістом підписаної позивачем постанови №00013 від 09 серпня 2020 року обставинами, що пом`якшують його відповідальність зазначені щире каяття винного та визнання ним вчиненого правопорушення.

У зв`язку з наведеним відповідачами доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, а під час розгляду справи не встановлено порушень вимог КУпАП при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 18, 268 КУпАП ст.ст. 77, 78, 286 КАС України суд,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до в.о. начальника відділення ІПС «Мілове» (тип А) ВПС Мілове ім.. В. Банних, відділення ІПС «Мілове» (тип А), ВПС «Мілове» ім.. В Банних про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №000013 від 09 серпня 2020 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.М. Погрібняк