Справа № 200/2548/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року справа №200/2548/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Геращенка І.В.

за участі секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не прибув

3-я особа: Боличева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємство «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі №200/2548/20-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом Обласного комунального підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» до Виконавчого комітету Дружківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення відповідача № 473 від 07 жовтня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Дружківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення № 473 від 07 жовтня 2015 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що спірним рішенням порушено право та законні інтереси, що виразилися у недотриманні відповідачем та третьою особою вимог, встановлених Законом України «Про теплопостачання» та Порядку №4, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року, який діяв на час прийняття оскаржуваного рішення та був скасований на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №169 від 26.07.2019 року. Саме відповідачем надано дозвіл на відключення окремої квартири споживача, що суперечить п.2.1 Порядку №4, яким передбачена можливість надання дозволу на відключення від мереж ЦО житлового будинку в цілому. Позивач також вважає, що відповідно до п.2.2.2 Порядку №4 звернення до Комісії власників окремих квартир є підставою для відмови у видачі дозволу на відключення таким заявникам, так як є невиконанням п.2.1 цього Порядку.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Третя особа проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиви на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОКП Донецьктеплокомуненерго зареєстроване у якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за кодом 03337119, місцезнаходження юридичної особи: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, буд. 2; Код КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний).

Згідно п.п. 3.1.1 Статуту ОКП Донецьктеплокомуненерго до складу підприємства у вигляді відокремленого підрозділу входить, зокрема, Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Дружківськтепломережа.

Пунктом 4.1 Статуту визначено, що метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води.

Третя особа звернулась до відповідача з заявою від 16 жовтня 2014 року, у якій просила надати дозвіл на відключення квартири за адресою АДРЕСА_1 (першого поверху) від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання з устроем індивідуального опалення. Заява містить резолюцію «не возражаю при установлении инд. отопления», яка датована 27.04.2015р. (а.с. 26)

Рішенням від 07 жовтня 2015 року № 473 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуальної системи теплопостачання в квартирі» вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуальної системи теплопостачання в квартирі.(а.с. 23)

Відповідно до акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, квартиру ОСОБА_2 відключено. (а.с. 25)

Третя особа звернулась до позивача із заявою від 25 вересня 2019 року про припинення нарахування плати за послуги у зв`язку з встановленням індивідуального опалення та надала на розгляд акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП №7. (а.с. 22)

Позивач вважає, що рішення відповідача від 07 жовтня 2015 року № 473 прийнято з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірним рішенням не було порушено прав чи законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що "…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію."

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що спірне рішення є актом індивідуальної дії, який реалізовано його застосуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання такого акту протиправним є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин з надання третій особі дозволу на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуальної системи теплопостачання в квартирі, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що спірне рішення не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення з цим адміністративним позовом.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія судів зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому за наведених вище підстав, якими суди обґрунтували своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємство «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі №200/2548/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі №200/2548/20-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 01 грудня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 01 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 01 грудня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко