Справа № 1170/2а-3627/11
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 1170/2а-3627/11

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп"

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп"

до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

про визнання недійсними, протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп" (далі - Позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (далі Відповідач), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.04.2011 р. №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 390625 грн., в т.ч. 312500 грн. за основним платежем та 78125 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.07.2011 р. №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 4794 грн., в т.ч. 3835 грн. за основним платежем та 959 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позову зазначено про те, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки від 15.04.2011 року № 38/23-30/34895016, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами. Крім того, на думку Позивача, доводи Відповідача щодо порушення кримінальної справи відносно керівників контрагентів не повинні братись судом до уваги, оскільки порушення відносно особи кримінальної справи не є доказом її вини у вчиненні злочину і тим більше не є підставою для скасування права платника податків на податковий кредит з ПДВ та віднесення витрат до валових. З огляду на доводи, викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року по справі №1170/2а-3627/11 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання недійсними, протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено (т. 2, а.с. 185-187).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 193-198).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що отримавши з боку контрагентів обумовлені умовами договорів послуги по виконанню певних видів робіт, у Позивача були усі законодавчо визначені підстави для формування податкового кредиту, на підставі наявних податкових накладних.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач зазначив і про те, що Відповідачем при проведенні перевірки не було враховано те, що на момент формування та декларування податкового кредиту у останнього були в наявності усі первинні документи, що підтверджували фактичне та реальне проведення господарських операцій, в тому числі податкові накладні. В свою чергу Законом України «Про податок на додану вартість», не визначено які саме дії в податковому обліку має проводити господарюючий суб`єкт в разі втрати, пошкодження або знищення документів, які дають право на податковий кредит.

Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу.

19 жовтня 2020 року справу №1170/2а-3627/11, призначену до розгляду на 28 жовтня 2020 року о 11:40 год., знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Мельника В.В.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року призначено розгляд справи №1170/2а-3627/11 на 25 листопада 2020 року о 10:40 год.

23 листопада 2020 року на електронну пошту Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від представника Позивача, в якому останній просив суд здійснювати розгляд справи №1170/2а-3627/11, призначений на 25 листопада 2020 року о 10:40 год., без участі представника ТОВ «Агро-Міо-Біп».

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи, призначеного на 25 листопада 2020 року о 10:40 год., до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Агро-Міо-Біп» зареєстроване 01.03.2007 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради ().

У період з 04.04.2011 по 08.04.2011 посадовими особами Відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Регіон-Кіровоград» (), ПП «Некс-Кіровоград» (), ПП «Алегра-Кіровоград» (), ПП « 2008-Кіровоград» (), ПП «Стандарт-2009» () за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року.

Результати перевірки оформлені актом від 15.04.2011 року №38/23-30/34895016 (т. 1, а.с.6-18).

В ході перевірки Відповідачем встановлено такі порушення:

- взаємовідносини з, ПП «Регіон-Кіровоград», ПП «Некс-Кіровоград», «Алегра-Кіровоград», ПП « 2008-Кіровоград», ПП «Стандарт 2009», які відповідно до ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК України є нікчемними і в силу ст. ст. 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з їх недійсністю;

- п. 5.1., п.п. 5.2.1. п. 5.2., п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 3835 грн., в т.ч. за 4 квартал 2009 р. в сумі 3835 грн.;

п. 5.1., п.п. 5.2.1. п. 5.2., п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 249140 грн., в т.ч. за 4 квартал 2009 р. у сумі 249140 грн.;

- п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4., п.п. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 312500 грн., в т.ч.: за травень 2008 р. 21883 грн., червень 2008 р. 65690 грн., липень 2008 р. 74711 грн., серпень 2009 р. 49740 грн., вересень 2009 р. 3639 грн., жовтень 2009 р. 28117 грн., листопад 2009 р. 2481 грн.;

- п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4., п.п. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємством завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 8782 грн. за травень 2008 р. грудень 2009 р.

На підставі Акту перевірки, Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 29.04.2011р. №, яким Позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 390625 грн., в т.ч. 312500 грн. за основним платежем та 78125 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1а.с.65);

- від 13.07.2011р. №, яким позивачеві збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 4794 грн., в т.ч. 3835 грн. за основним платежем та 959 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1, а.с. 20).

Правомірність винесення Відповідачем податкових повідомлень-рішень № та № є предметом судового розгляду у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковий орган довів необґрунтованість отриманої платником податку податкової вигоди, оскільки спірні операції оформлювалися лише окремими первинними документами та податковими накладними без фактичного виконання контрагентами обумовлених господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №168/97-ВР) податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону №168/97-ВР передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);

Відповідно до пп. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №334/94-ВР) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону №334/94-ВР до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, також, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

З матеріалів даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що видами діяльності Позивача є: 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

У перевіряємий період Позивач мав господарські взаємовідносини з наступними контрагентами: ПП «Регіон-Кіровоград» (), ПП «Некс-Кіровоград» (), ПП «Алегра-Кіровоград» (), ПП «2008-Кіровоград» (), ПП «Стандарт-2009» ().

З метою з`ясування обставин щодо реальності господарських операцій Позивача з контрагентами ПП «Регіон-Кіровоград», ПП «Некс-Кіровоград», «Алегро-Кіровоград», ПП « 2008-Кіровоград», ПП «Стандарт 2009», мають бути досліджені фінансово-господарські документи щодо господарських взаємовідносин з вказаними контрагентами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали даної справи містять деякі первинні документи щодо господарських взаємовідносин Позивача з ПП «Стандарт-2009» та ПП « 2008-Кіровоград» у 2009 році, зокрема:

- по взаємовідносинам з ПП «Стандарт-2009» Позивачем надано: копію договору №2-10-1 від 02.10.2009, копію додатку №1 до договору, копії актів приймання-передачі етапів виконаних робіт №1 та №2, копії податкових накладних від 14.10.2009 та від 05.10.2009, при цьому відсутні докази оплати за виконану роботу, яка відповідно до п. 3.1. Договору 2-10-1 від 02.10.2009 має бути здійснена протягом 2 банківських днів (т. 1, а.с. 88-95);

- по взаємовідносинам з ПП « 2008-Кіровоград» Позивачем надано: копії актів здачі-прийняття робіт №373 та №374, копії податкових накладних від 10.08.2009 та від 12.08.2009, квитанції до прибуткових касових ордерів, проте відсутній договір, на виконання умов якого складені зазначені документи та рахунок №418 від 10.08.2009, за яким надано транспорті послуги, про що зазначено в акті №373 (т. 1, а.с 140-145).

При цьому, на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами ПП «Регіон-Кіровоград», ПП «Некс-Кіровоград», «Алегро-Кіровоград» Позивачем взагалі не надано жодних первинних документів.

Натомість, Позивач посилається на утилізацію первинних документів, зокрема за 2008 рік, внаслідок їх залива водою на підтвердження чого надано акт №1/12 від 01.12.2009р. та акт про залиття (т.1, а.с.150,151).

При цьому, Позивач вказує на те, що Закон України «Про податок на додану вартість» не визначає, які саме дії в податковому обліку має проводити господарюючий суб`єкт в разі втрати, пошкодження або знищення документів які надають право на податковий кредит.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання дій платника податків у разі втрати, пошкодження або знищення первинних документів врегульовано нормами Закону №334/94-ВР та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Відповідно до підпункту 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР у разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов`язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза.

Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.

Відповідно до п. 6.10. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду.

Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний термін.

Колегія суддів бере до уваги те, що Позивачем не надано доказів виконання вимог підпункту 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №334/94-ВР та п. 6.10. Положення, як і не надано доказів звернення до контрагентів з метою відновлення пошкоджених документів.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і те, що судом першої інстанції здійснено роздруківки витягів з ЄДРПОУ щодо контрагентів позивача ПП «Регіон-Кіровоград», ПП «Некс-Кіровоград», «Алегро-Кіровоград», ПП « 2008-Кіровоград», ПП «Стандарт 2009» з метою витребування у останніх копій документів щодо взаємовідносин з позивачем, та встановлено таке:

Згідно витягу щодо ПП «Стандарт 2009» - підприємство відсутнє за юридичною адресою (т.2, а.с.119-123).

Згідно витягу щодо ПП « 2008-Кіровоград» - 21.04.2014р. припинено за судовим рішенням (т.2, а.с.124-129).

Згідно витягу щодо ПП «Алерга-Кіровоград» - 05.02.2013р. припинено за судовим рішенням (т.2, а.с.130-135).

Згідно витягу щодо ПП «Некс-Кіровоград» - підприємство відсутнє за юридичною адресою (т.2, а.с.136-141).

Згідно витягу щодо ПП «Регіон-Кіровоград» - підприємство відсутнє за юридичною адресою (т.2, а.с.142-147).

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, з урахуванням не доведеності Позивачем реального виконання спірних господарських операцій за договорами з ПП «Регіон-Кіровоград», ПП «Некс-Кіровоград», «Алегро-Кіровоград», ПП « 2008-Кіровоград», ПП «Стандарт 2009», дійшов висновку про правомірність винесених Відповідачем спірних податкових повідомлень рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги Позивача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Міо-Біп" залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року по справі №1170/2а-3627/11 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 01 грудня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов