Справа № 620/2140/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2140/20 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року (прийняте за наслідком розгляу справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суддя Непочатих В.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив:

- визнати неправомірним рішення відповідача, що оформлене відповіддю від 04.06.2020 за №5/2368с про припинення розгляду зверенення ОСОБА_1 про підготовку та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черінігівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, станом на 29.01.2020, у відпововідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, що існувала до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103), із обов`язковим зазначенням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 29.01.2020 перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача розглянути та вирішити по суті звернення ОСОБА_1 від 03.06.2020 про підготовку та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, станом на 29.01.2020, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, що існувала до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103), із обов`язковим зазначенням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 29.01.2020 перерахунку основного розміру пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позов задоволено повністю; визнано протиправним рішення Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, викладене в листі від 04.06.2020 за вих. № 5/2368с про відмову у розгляді заяви ОСОБА_1 від 03.06.2020; зобов`язано Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2020 про підготовку та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, станом на 29.01.2020, та надати відповідь в порядку і строки визначені Законом України «Про звернення громадян»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що незважаючи на звернення позивача від 08.04.2020 та 03.06.2020 стосувались підготовки на направлення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з різних підтав, предмет даних звернень був один і той же підготовка та направлення нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а тому, незважаючи на різні обставини, порядок підготовки на направлення нової довідки врегульовний Порядком №45.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування судових витрат у розмірі 1000 грн., позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року в частині відмови у відшкодуванні судових витрат на суму 1000 грн., сплачену адвокату та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача такі судові витрати.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що було відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат.

26.10.2020 до суду апеляційної інстанції від Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли доповнення до пеляційної скарги, у яких відповідач вказує, що вартість відшкодованих витрат позивачу на правову допомогу є неспівмірною з категорією та складністю спраи і часом, затрачених адвокатом.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою в якій просив: з метою проведення йому перерахунку пенсії, підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії (а.с. 7, т.1).

Листом від 13.05.2020 № 5/2092с позивачу було роз`яснено порядок складення та надіслання відповідної довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та вказано на відсутність правових підстав для задоволення його заяви (а.с. 8, т.1).

03.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою в якій просив: з метою проведення йому перерахунку пенсії, підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення, станом на 29.01.2020, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, що існувала до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018), із обов`язковим зазначенням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії, для проведення з 29.01.2020 перерахунку основного розміру пенсії (а.с. 5, т.1).

Листом від 04.06.2020 за вих. №5/2368с позивача повідомлено, що на питання, викладені в зверненні від 03.06.2020 йому надана повна та обґрунтована відповідь від 13.05.2020 за вих. № 5/2092с року, тому відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» відсутні підстави повторно надавати роз`яснення з одного і того ж питання (а.с. 6, т.1).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, що оформлене листом від 04.06.2020 за №5/2368с про припинення розгляду зверенення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частинами першою та третьою статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина перша статті 15 Закону України «Про звернення громадян»).

За приписами частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення громадян розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що кожен має право звернутися із заявою, скаргою чи пропозицією до органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадової особи. Цьому праву відповідає обов`язок відповідних суб`єктів своєчасно, об`єктивно розглянути звернення, надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по кожному з поставлених у зверненні питань, або, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення чи передати її на розгляд до іншого органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушених у зверненні питань.

Водночас, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Так, проаналізувавши зміст звернення позивача від 08.05.2020 та від 03.06.2020, колегія суддів приходить висновку, що вони містять прохання щодо сприяння в реалізації закріплених Конституцією України та чинним законодавством прав стосовно подання довідок до компетентного органу про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Однак, вказані звернення стосуються різних періодів підвищень розміру грошового забезпечення та підстав, зокрема, які пов`язані зі зміною законодавства в частині грошового забезпечення, та як наслідок необхідності подання відповідачем оновленої довідки.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не розглянув звернення позивача пославшись на приписи частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян», а тому необхідно задовольнити позовні вимогишляхом визнання протиправним рішення відповідача, викладене в листі від 04.06.2020 за вих. № 5/2368с про відмову у розгляді заяви позивача від 03.06.2020 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 03.06.2020 про підготовку та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, станом на 29.01.2020 і надати відповідь в порядку та строки визначені Законом України «Про звернення громадян».

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору та поніс витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3000,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 13.07.2020.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу є неспівмірним та підлягає зменшенню, виходячи з такого.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18 та додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

Так, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 01.11.2019, акт прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) згідно договору про надання правової допомоги від 07.07.2020 на суму 3000,00 грн. В акті прийому-передачі виконаних робіт від 07.07.2020 описані роботи (надані послуги), виконані адвокатом загальною тривалістю 6 год.00 хв.

Колегія суддів вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача, оскільки підготовка та подання позовної заяви на 4х аркушах та додатків до неї вочевидь не вимагали від адвоката витрат часу у такому обсязі, як зазначено в акті прийому передачі виконаних робіт (4 години), а такі послуги як «моніторинг законодавства та аналіз судової практики» охоплюється загальних поняттям професійної діяльності адвоката та є складовою щодо напиання позовної заяви, а відтак, не можуть бути оплачені окремо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині написання позову, підготовки інших процесуальних документів, а тому обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є 2000,00 грн.

При цьому, щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що було відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, а відтак, такі мали бути стягнені з відповідача повністю, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов