Справа № 340/849/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 340/849/20

адміністративне провадження № К/9901/31666/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - ГУ НП в Кіровоградській області), в якому просив: визнати неправомірним та скасувати накази ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №225 та №60 о/с в частині звільнення його зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновити на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Кіровоградській області; стягнути з ГУ НП в Кіровоградській області 4263,84 грн грошового забезпечення, невиплаченого йому у період з 04 по 12 лютого 2020 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано наказ ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №225 про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 . Визнано неправомірним та скасовано наказ ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №60 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Кіровоградській області. Стягнути з відповідача на користь позивача 82525,80 грн грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 лютого по 06 липня 2020 року, з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів. Стягнуто з ГУ НП в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 4126,29 грн невиплаченого грошового забезпечення за період з 04 по 12 лютого 2020 року, з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів. В іншій частині позову відмовлено.

19 листопада 2020 року ГУ НП в Кіровоградській області надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

Предметом спору є правомірність звільнення поліцейського з посади начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Кіровоградській області за прогул.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, застосували норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, ухвалених у справах №№160/4878/19, 822/2973/17 та 580/1117/19.

Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених ГУ НП в Кіровоградській області постанов Верховного Суду, судом касаційної інстанції встановлено, що обставини справи, встановлені судами у справі №160/4878/19, 822/2973/17 та 580/1117/19 не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справі №160/4878/19 вирішувався питання щодо правомірності звільнення поліцейського, який перебуваючи на лікуванні 272 дні, неодноразово виїжджав за кордон (Польша, Туреччина), а під час проведення службової перевірки за фактом відсутності його на службі, медичні заклади спростували інформацію щодо видачі йому листків непрацездатності у спірний період. Водночас, у справі № 822/2973/17 судами перевірялися обставини, пов`язані з відсутністю працівника поліції на службі протягом п`яти місяців та докази щодо поважності причин такої відсутності, в тому числі і висновки службового розслідування про непідтвердження лікувальними закладами факту перебування позивача на лікуванні у певні періоди. Що стосується висновку Верховного Суду у справі № 580/1117/19, то такий висновок прийнято у справі, обставини якої встановлювалися судами з урахуванням висновків службового розслідування, проведеного за фактом повідомлення про підозру слідчому у вчинені ним кримінального правопорушення, що має ознаки дисциплінарного проступку та за фактом допущення працівником свідомого прогулу.

Натомість у цій справі, судами встановлено, що період перебування позивача на лікуванні підтверджено листками непрацездатності, що є поважною причиною відсутності на службі. Тому звільнення працівника поліції лише через невчасне інформування керівника про неможливість проходження ним служби не відповідає тяжкості такого порушення.

Крім того, касаційна скарга не містить зазначення норми права, яку суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а інші аргументи ГУ НП в Кіровоградській області зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ГУ НП в Кіровоградській області не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко