Справа № 520/12029/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 р. № 520/12029/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.02.2020 р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну, видане громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області рішенням від 19.02.2020 р. було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасовано посвідку на постійне проживання в Україні. Рішення було прийнято на підставі висновку Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.02.2020 року. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, незаконним та необґрунтованим та таким, що порушує права, свободи і законні інтереси іноземця та його право на постійне проживання в Україні на законних підставах, у зв`язку з чим просить його скасувати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року відкрито спрощене провадження в порядку передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, 23.10.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у зв`язку із розглядом клопотання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України, на підставі ст..9 Закону України «Про громадянство України» ГУ ДМС України в Харківській області було здійснено додаткову перевірку справи про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 . Встановлено, що факт перебування у шлюбі підтверджено позивачем копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2008 року Степанакертським відділом ЗАЦС. В`їзд на територію України був здійснений позивачем на підставі паспорта громадянина Вірменії серії НОМЕР_2 , виданого владою Вірменії. В паспорті зазначено, що позивач з 1980 року зареєстрований у м. Степанакерт. Згідно з роз`ясненнями МЗС України від 24.09.2019 № , позиція України щодо самопроголошеної «Нагірно-Карабахської Республіки» є незмінною і полягає у беззаперечній підтримці суверенітету та територіальної цілісності Азербайджанської Республіки в її міжнародно визнаних кордонах. Відповідно до законодавства Азербайджану, нормативно-правові акти (у т.ч. видача та оформлення внутрішніх документів), які здійснюються на непідконтрольній території Азербайджану («НКР»), порушують Конституцію Азербайджану, не мають юридичної сили та не визнаються суб`єктами міжнародного права, так само, як і нормативно-правові акти, які приймаються на тимчасово окупованих територіях України (АР Крим, м. Севастополь та окремі частини Донецької та Луганської областей України). У зв`язку з чим, ГУ ДМС України в Харківській області було прийнято правомірне та обґрунтоване рішення від 19.02.2020 № 673-15 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та вказані заяви, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_1 , виданого 17.01.2008 Степанакертським відділом ЗАЦС, 17.01.2008 року ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дружина позивача набула громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою № 3101 про реєстрацію особи громадянином України від 30.03.2015 року.

ОСОБА_3 була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 03.04.2015 Ленінським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області 23.04.2015 ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_5 , терміном дії до 21.04.2016 року.

Перебуваючи в Україні на законній підставі, 18.05.2015 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з клопотанням про надання йому дозволу на імміграцію в Україну, оскільки перебуває в шлюбі з громадянкою України понад два роки.

Судом встановлено, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 05.06.2015 громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» та документовано безстроковою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_6 .

12.12.2017 року ОСОБА_1 був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_7 , у зв`язку з обміном по досягненню 45-річного віку.

У зв`язку із розглядом клопотання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України, на підставі ст..9 Закону України «Про громадянство України» ГУ ДМС України в Харківській області було здійснено додаткову перевірку справи про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 .

Згідно висновку ГУ ДМС України в Харківській області від 18.02.2020 за розглядом матеріалів з питання прийняття до громадянства України, встановлено, що факт перебування у шлюбі підтверджено позивачем копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2008 року Степанакертським відділом ЗАЦС. В`їзд на територію України був здійснений позивачем на підставі паспорта громадянина Вірменії серії НОМЕР_2 , виданого владою Вірменії. Згідно з роз`ясненнями МЗС України від 24.09.2019 № , позиція України щодо самопроголошеної «Нагірно-Карабахської Республіки» є незмінною і полягає у беззаперечній підтримці суверенітету та територіальної цілісності Азербайджанської Республіки в її міжнародно визнаних кордонах. Відповідно до законодавства Азербайджану, нормативно-правові акти (у т.ч. видача та оформлення внутрішніх документів), які здійснюються на непідконтрольній території Азербайджану («НКР»), порушують Конституцію Азербайджану, не мають юридичної сили та не визнаються суб`єктами міжнародного права, так само, як і нормативно-правові акти, які приймаються на тимчасово окупованих територіях України (АР Крим, м. Севастополь та окремі частини Донецької та Луганської областей України). У зв`язку з цим, а також враховуючи позицію України щодо безумовної підтримки суверенітету та територіальної цілісності Азербайджанської Республіки в її міжнародно визнаних кордонах, визнавати вказані вище документи, що слугують підставою для отримання іноземним громадянином дозволу на імміграцію в Україну, видані на території невизнаної Нагірно-Карабахської Республіки, є недоцільним, а рішення ГУДМС України в Харківській області від 05.06.2015 про надання дозволу на імміграцію в Україну та посвідка, видана на підставі цього дозволу, підлягають скасуванню.

У зв`язку з чим, 19.02.2020 ГУ ДМС України в Харківській області прийнято рішення №673-15, яким скасовано дозвіл на імміграцію в Україну позивачу, виданий 05.06.2015 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України "Про імміграцію", відповідно до ст.1 якого, дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно положень ст. 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 27.09.2019 №815/3420/17 та №820/285/17, від 13.11.2019 у справі №815/3651/17 та від 22.01.2020 у справі №802/1432/17-а.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Управління ДМС України в Харківській області №673-15 від 19.02.2020 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданий на ім`я громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 вмотивовано п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", за яким дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність та інших випадках.

Водночас, така підстава для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні як, позиція України щодо безумовної підтримки суверенітету та територіальної цілісності Азербайджанської Республіки в її міжнародно визнаних кордонах, чинним законодавством не передбачена, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції по справі таких норм права не наведено.

Таким чином, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що документи, що слугують підставою для отримання іноземним громадянином дозволу на імміграцію в Україну, видані на території невизнаної Нагірно-Карабахської Республіки та на позицію України щодо безумовної підтримки суверенітету та територіальної цілісності Азербайджанської Республіки в її міжнародно визнаних кордонах, не є законними підставами для скасування дозволу на імміграцію позивачу та вилучення безстрокової посвідки на постійне проживання в Україні з метою її знищення в розумінні положень статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Також, відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

Суд також звертає увагу, що Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в оскаржуваному рішенні жодних з вищезазначених в ст. 12 Закону України "Про імміграцію" підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну не зазначило та, водночас, не надало суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію", а саме: відповідачем не надано суду вироку суду, яким іммігранта засуджено до позбавлення волі; будь-яких доказів того, що дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; доказів того, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; відповідачем, також, не надано суду жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів того, що подані позивачем документи разом з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну були не достовірними, підробленими та не чинними.

Також, суд зазначає, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не зазначено, яким нормами чинного законодавства України передбачена можливість скасування дозволу на імміграцію іноземцю, який отримав цей дозвіл у встановленому законом порядку, за відсутності зловживань з його боку.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/42355/14 від 13.11.2014 року по справі № 823/687/146.

Відповідно до пунктів 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26.12.2002 року (надалі за текстом - Порядок №1983), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

З аналізу положень Порядку випливає, що процедура розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію є досить складною та серед іншого, має часові рамки (подання ініціатора скасування дозволу на імміграцію розглядається у місячний строк), передбачає також надсилання запитів для отримання додаткової інформації ініціатору подання, іншим органів виконавчої влади, відповідним юридичним і фізичним особам, а також запрошення для надання пояснень самих іммігрантів, стосовно яких розглядається таке питання.

Суд зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач знехтував обов`язком щодо запрошення для надання пояснень самого позивача стосовно якого і розглядалося відповідне питання скасування дозволу на імміграцію.

Суд звертає увагу, що станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання недостовірних даних, у зв`язку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Окрім того, при розгляді питання щодо підстав прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні суд вважає за необхідне зазначити, що перебування іноземця чи особи без громадянства на території України на законних підставах є визначальним для визначення його правового статусу.

Так, відповідно ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Згідно законодавства України надання іноземному громадянину дозволу на імміграцію в Україні і отримання їм посвідки на постійне проживання в Україні є підтвердженням знаходження його на території країни на законних підставах.

Таким чином, враховуючи відсутність законних підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україні, суд дійшов висновку, що спірне рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №673-15 від 19.02.2020 р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну, видане громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є протиправним, та таким, що прийнято не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не виконав покладений на нього ч.2 ст.77 КАС України обов`язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного рішення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_8 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків, 61057, код 37764460) про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №673-15 від 19.02.2020 р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну, видане громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків, 61057, код 37764460) суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин