Справа № 200/5351/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року справа №200/5351/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Міронової Г.М

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Кочанова П.В.) від 14 вересня 2020 року (повний текст рішення складено 14 вересня 2020 року у м.Слов`янськ) по справі №200/5351/20-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕНТ ГРУП про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕНТ ГРУП про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році, у розмірі 402 241,77грн. та пеню у розмірі 5 188,81грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову, оскільки відповідачем не було виконані вимоги щодо створення робочого місця для працевлаштування інвалідів та не були відраховані адміністративно-господарські санкції. Позивач вважає, що обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу субсидіарно покладається як на роботодавця, так і на державну службу зайнятості.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано заяву в якій останні просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідач є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 33320092. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням товариства є: 87514, Донецька обл., м.Маріуполь, Запорізьке шосе, 1.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у поданому до позивача звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік відобразило, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 244 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 особи, тоді як повинно працювати 10 осіб.

Тобто, відповідач не виконав норматив по створенню 7 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів відповідач самостійно не визначив суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, зазначив фонд оплати праці штатних працівників 14 021 грн., середньорічну заробітну плату штатного працівника 57 463,00 грн.

За проведеними позивачем розрахунками, сума адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становила 402 241,77 грн., сума пені на заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становила 5 188,81 грн. Загальна сума заборгованості складає 407 430,58 грн.

Згідно Наказу позивача від 02.01.2019 року №1-ос «Про визначення «Комплексних заходів про виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в ТОВ ІНВЕНТ ГРУП», з метою виконання ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на підприємстві затверджено та введено в дію «Комплексні заходи про виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в ТОВ ІНВЕНТ ГРУП на 2019 рік», визначені в додатку №1 до наказу №1-ос від 02.01.2019 року.

Як вбачається з Наказу №2-ос від 04.01.2019 року Про виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, на підприємстві виділено та створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у відповідності до встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» нормативом в кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 28.12.2018 року №13-ШР про затвердження та введення в дію з 01 січня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.02.2019 року №1-ШР про затвердження та введення в дію з 01 лютого 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.03.2019 року №2-ШР про затвердження та введення в дію з 01 березня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.04.2019 року №5-ШР про затвердження та введення в дію з 01 квітня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 26.04.2019 року №6-ШР про затвердження та введення в дію з 01 травня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 31.05.2019 року №7-ШР про затвердження та введення в дію з 01 червня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.07.2019 року №8-ШР про затвердження та введення в дію з 01 липня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.08.2019 року №9-ШР про затвердження та введення в дію з 01 серпня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.09.2019 року №10-ШР про затвердження та введення в дію з 01 вересня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.10.2019 року №11-ШР про затвердження та введення в дію з 01 жовтня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 01.11.2019 року №12-ШР про затвердження та введення в дію з 01 листопада 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Згідно Наказу від 28.11.2019 року №13-ШР про затвердження та введення в дію з 01 грудня 2019 року штатного розпису є наявними виділені місця для осіб з інвалідністю у кількості 11 робочих місць.

Судом також встановлено, що 08.01.2019 року, 06.02.2019 року, 06.03.2019 року, 03.04.2019 року, 07.05.2019 року, 06.06.2019 року, 20.06.2019 року, 16.07.2019 року, 05.08.2019 року, 05.09.2019 року, 04.10.2019 року, 16.11.2019 року, 06.12.2019 року відповідач подавав до Маріупольського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій для інвалідів відповідно до кількості вільних місць (форма звітності № 3-ПН).

В матеріалах справи також є наявним лист Маріупольського міського центру зайнятості від 22.07.2019 року №07/3249/06-16/19 про підтвердження того, що 20.06.2019 року та 18.07.2019 року представники підприємства ТОВ ІНВЕНТ ГРУП приймали участь у інформаційних семінарах (з питань організації працевлаштування людей з інвалідністю), за участю представників Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Управління з питань праці.

16.12.2019 року Маріупольський міський центр зайнятості листом від 16.12.2019 року №07/5512/06-16/19 на запит генерального директора від 04 грудня 2019 року №7841/2019 підтвердив, що 20.11.2019 року представники підприємства ТОВ ІНВЕНТ ГРУП приймали участь у ярмарці вакансій для осіб з інвалідністю.

Крім того, позивачем періодично в місцевих засобах масової інформації розміщувалися оголошення про потребу на постійну роботу осіб з інвалідністю (місцева газета Теледом: акт надання послуг від 31.01.2019 року №35 номер газети: 35, акт надання послуг від 28.02.2019 року №58 номер газети: 7, акт надання послуг від 31.03.2019 року № 126 номер газети: 12, акт надання послуг від 30.04.2019 року №173 номер газети: 16, акт надання послуг від 31.05.2019 року 199 номер газети: 21, акт надання послуг від 30.06.2019 №226 року номер газети: 24, акт надання послуг від 31.07.2019 року №259 номер газети: 29.

Судом також досліджено Акти здачі-прийняття виконаних робіт по розміщенню реклами про потребу у працевлаштуванні осіб з інвалідністю у газеті : від 31.10.2019 року №3 дата газети 08.10.2019 року, від 29.11.2019 року №5 дата газети 12.11.2019 року.

Окрім того, судом досліджені Акти надання послуг про розміщення реклами у газеті «Приазовський робочий», а саме: потреби у працевлаштуванні осіб з інвалідністю від 30.01.2019 року №164 дата газети 30.01.2019 року №7, від 20.02.2019 року №384 дата газети від 20.02.2019 року №13, від 13.03.2019 року №599 дата газети 13.03.2019 року №18, від 10.04.2019 року №961 дата газети 10.04.2019 року №961, від 15 травня 2019 року №1261 дата газети від 15.05.2019 року №34, від 12.06.2019 року №1488 дата газети 12.06.2019 року №42, від 03.07.2019 року №1693 дата газети 03.07.2019 року №46, від 07.08.2019 року №2052 дата газети 07.08.2019 року №56, від 11.09.2019 року №2318 дата газети 11.09.2019 року №65, від 09.10.2019 року №2587 дата газети 09.10.2019 року №73, від 13.11.2019 року №2859 дата газети 13.11.2019 року №82, від 11.12.2019 року №3163 дата газети 11.12.2019 року №90.

14.02.2020 року позивач звернувся до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з листом №14/02-01, в якому останній повідомляє, що підприємством було протягом 2019 року ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» виконані всі зобов`язання роботодавця відповідно до вимог ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», але незважаючи на докладені зусилля, ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» не виконаний норматив з працевлаштування інвалідів у зв`язку з відсутністю кандидатів-інвалідів. У зв`язку з чим, підприємство вважає, що до ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» не може бути застосована господарсько-фінансова санкція, передбачена ст. 20 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 для підприємств, установ, організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до статті 20 наведеного Закону підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

За приписами ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно статті 5 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порядок та умови визначення потреб у зв`язку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності інваліда. Види і обсяги необхідного соціального захисту інваліда надаються у вигляді індивідуальної програми медичної, соціально-трудової реабілітації і адаптації. Індивідуальна програма реабілітації є обов`язковою для виконання державними органами, підприємствами (об`єднаннями), установами і організаціями.

За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону праці» підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов`язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Аналіз зазначених вище положень дає підстави для висновку про те, що створення підприємством для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації неможливе без наявності інваліда, пошуком якого зобов`язані займатися органи працевлаштування, визначені у ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»; на підприємства покладений обов`язок із забезпечення певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів; обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 806/1368/17 та від 15 квітня 2019 року у справі № 825/699/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 08.01.2019 року, 06.02.2019 року, 06.03.2019 року, 03.04.2019 року, 07.05.2019 року, 06.06.2019 року, 20.06.2019 року, 16.07.2019 року, 05.08.2019 року, 05.09.2019 року, 04.10.2019 року, 16.11.2019 року, 06.12.2019 року відповідач подавав до Маріупольського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій для інвалідів відповідно до кількості вільних місць (форма звітності № 3-ПН).

В матеріалах справи також є наявним лист Маріупольського міського центру зайнятості від 22.07.2019 року №07/3249/06-16/19 про підтвердження того, що 20.06.2019 року та 18.07.2019 року представники підприємства ТОВ ІНВЕНТ ГРУП приймали участь у інформаційних семінарах (з питань організації працевлаштування людей з інвалідністю), за участю представників Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Управління з питань праці.

16.12.2019 року Маріупольський міський центр зайнятості листом від 16.12.2019 року №07/5512/06-16/19 на запит генерального директора від 04 грудня 2019 року №7841/2019 підтвердив, що 20.11.2019 року представники підприємства ТОВ ІНВЕНТ ГРУП приймали участь у ярмарці вакансій для осіб з інвалідністю.

Крім того, позивачем періодично в місцевих засобах масової інформації розміщувалися оголошення про потребу на постійну роботу осіб з інвалідністю (місцева газета Теледом: акт надання послуг від 31.01.2019 року №35 номер газети: 35, акт надання послуг від 28.02.2019 року №58 номер газети: 7, акт надання послуг від 31.03.2019 року № 126 номер газети: 12, акт надання послуг від 30.04.2019 року №173 номер газети: 16, акт надання послуг від 31.05.2019 року 199 номер газети: 21, акт надання послуг від 30.06.2019 №226 року номер газети: 24, акт надання послуг від 31.07.2019 року №259 номер газети: 29.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що до відповідача направлялись інваліди або останні самостійно звертались, але їм було відмовлено у такому працевлаштуванні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем в повному обсязі були виконані всі залежні від нього заходи, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідальність за виконання яких покладено на підприємство.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені до стягнення санкції є адміністративногосподарськими, відтак на них розповсюджуються загальні засади відповідальності учасників господарських відносин визначені у статтях 216-218, 238, 241 Господарського кодексу України, системний аналіз яких посвідчує підставу сплати за наявності складу правопорушення, склад якого у межах спірних правовідносин позивачем не доведений.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі №200/5351/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі №200/5351/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 01 грудня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т. Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Г.М. Міронова