Справа № 420/1991/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1991/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна служба України з питань праці, ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» директор: Карпенко Олександр Петрович, про визнання протиправними дій, скасування акту, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна служба України з питань праці, ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна директор: ОСОБА_2 , в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області, пов`язані з організацією проведення перевірки/інспекційного відвідування та складення Акту №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» за зверненням позивача у період з 31.07.2019 року включно по 05.08.2019 року;

- скасувати індивідуальний Акт №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» в повному обсязі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 14.06.2019 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» подав до Державної служби України з питань праці заяву про порушення його трудових прав, з проханням провести перевірку викладених ним у зверненні обставин, та надати оцінку діям роботодавця в частині порушення ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» законодавства України з питань забезпечення права на працю, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» відносно нього та про притягнення винних до відповідальності.

Зокрема, у зверненні позивач вказав на порушення ст. ст. 36, 40 та 41 Кодексу законів про працю (далі КЗпП) України і пунктів 1.5 і 7.1 трудового контракту в частині спроби примусити його 15.02.2019 року незаконно звільнитися. Також позивач вказував на порушення вимог ст.ст. 14, 15, 16, 17, 18, 19 та 20 Закону України «Про звернення громадян» та п. 3.5 його трудового контракту, за фактами залишення керівництвом ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» його письмових звернень без розгляду (звернення від 21.02.2019 року, 28.02.2019 року, 01.03.2019 року та 05.03.2019 року), а також на порушення вимог п.п. 1.5, 3.1, 3.5, 4.1, 7.1 «в», 7.2 та 8.2 з боку роботодавця, пов`язаних з безпідставною відмовою позивачу у звільненні за власним бажанням в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Водночас станом на 18.07.2019 року позивачу не було надано будь-якої інформації про результати розгляду його звернення.

При цьому, як зазначає позивач, 05.08.2019 року Головним державним інспектором ГУ Державної служби з питань праці у Київській області Губським В.М. було здійснено інспекційне відвідування ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна та за результатами його проведення було складено акт №КВ 1407/65/АВ від 05.08.2019 року. В зазначеному акті вказано про відсутність порушень законодавства про працю з боку роботодавця в особі ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна.

Водночас позивач не погоджується і зазначеним висновками акту та діями відповідача щодо проведення перевірки, оскільки на його думку вони є протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 , ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» систематично використовує висновки акту №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року в якості доказу відсутності порушень трудового законодавства з боку підприємства в інших судових справах, в яких позивач є стороною, що, на думку позивача, є порушенням його прав.

Так, 20.08.2019 року представник ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна у справі №523/6928/19, що знаходиться у провадженні Суворовського районного суду м.Одеси, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна про зобов`язання вчинити певні дії, а саме звільнити позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України заявили клопотання про приєднання до матеріалів справи в якості доказу акт №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року. Товариство вважає, що викладені в акті відомості свідчать про відсутність порушень вимог закону з боку відповідача.

01.10.2019 року представник ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» у справі №457/33859/19-ц, що знаходиться у провадженні Печерського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_1 про заборону примушувати позивача виконувати його трудові обов`язки у ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» проти його волі, також використано акт №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року як доказ, який був долучений до відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України позивачу було відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом в частині позовних вимог про скасування індивідуального акту №КВ1407/б5/АВ від 05.0812019 інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» у зв`язку із тим, що на час подачі адміністративного позову у справі № 420/1991/20, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/6461/19 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення в якій судом 1-ї інстанції було ухвалено, але не набрало законної сили (т. 1 а.с. 71-73).

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, позивачем було подано апеляційну скаргу (т.1 а.с.135-137)

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року в частині відмови судом 1-ї інстанції у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог, - Державна служба України з питань праці, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна», директор: Карпенко Олександр Петрович про скасування акту. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі (т. 1 а.с. 168-171).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Державна служба України з питань праці, ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» директор: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування акту було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

08.10.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до судового засідання 18.11.2020 року не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, будь-яких клопотань до суду не надав.

При цьому ОСОБА_1 приймав особисту участь у підготовчих та судових засіданнях, що відбулись 22.07.2020 року, 07.09.2020 року та 08.10.2020 року, в яких наполягав на задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові (т. 1 а.с. 1-9).

Представник Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області до судового засідання 18.11.2020 року також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, будь-яких клопотань до суду не надав. При цьому відповідачем був наданий відзив на адміністративний позов (т. 2 а.с. 61-67), з якого вбачається, що Головне управління Державної служби з питань праці у Київській області позов не визнає та зазначає, що ним в межах наданих повноважень було розглянуто звернення ОСОБА_1 від 14.06.2019 щодо можливого порушення законодавства про працю адміністрацією ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» та здійснено інспекційне відвідування зазначеного суб`єкта господарювання у період з 31.07.2019 року по 05.08.2019 року.

В ході проведення контрольного заходу порушень вимог трудового законодавства у ТОВ «Луї Дрейфує Компані Україна» Головним управлінням Державної служби з питань праці у Київській області не виявлено.

При цьому, як зазначає відповідач у відзиві, акт інспекційного відвідування від 05.08.2019 №КВ 1407/65/АВ не може бути самостійним предметом адміністративного оскарження та не породжує для позивача будь-яких прав та обов`язків, оскільки є лише певною формою фіксації фактів, виявлених під час здійснення контрольного заходу, і сам по собі не носить характеру обов`язкових для виконання приписів. Отже, окреме оскарження акту, складеного за результатами здійснення контрольного заходу, чинним законодавством України не передбачено.

Крім того діяльність зі складання акту перевірки є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації. Дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав, крім права на надання зауважень до акту перевірки.

Враховуючи викладене, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків, тобто не змінюють стану суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для позивача.

Таким чином, за твердженням відповідача у відзиві, діяльність контролюючого органу із оформлення результатів перевірки, зокрема із складання акту перевірки та формування його змісту не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах.

Також відповідач зазначив, що з акту інспекційного відвідування від 05.08.2019 №KB 1407/65/AB вбачається, що суб`єктами правовідносин під час його складання є безпосередньо державний інспектор Головного управління та суб`єкт господарювання ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна». Вказані обставини свідчать про безпідставність звернення ОСОБА_1 до суду за відсутності доказів факту порушеного права позивача, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на висновки Верховного Суду.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державної служби України з питань праці, до судового засідання 18.11.2020 року також не з`явились, надано клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи. Крім того, Державною службою України з питань праці надані пояснення по суті спірних правовідносин, які за змістом є аналогічними позиції відповідача у відзиві на адміністративний позов (т. 2 а.с. 28-35).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» директор: ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи було повідомлено належним чином та своєчасно, будь-яких клопотань та заяв до суду не надано.

Згідно із ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, надання сторонами заяв по суті справи, письмових пояснень та доказів, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта суд ухвалив розглядати в подальшому справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом за час розгляду справи встановлено наступне.

20.06.2019 року на адресу Державної служби України з питань праці надійшла заява ОСОБА_1 від 14.06.2019 року про порушення ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» вимог ст. ст. 36, 40 та 41 КЗпП України та положень пунктів 1.5 і 7.1 Трудового контракту, ст. ст. 14, 15, 16, 17, 18, 19 та 20 Закону України «Про звернення громадян» (т. 2 а.с. 129-132).

У вказаній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що він 19.04.2019 року подав Генеральному директору ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» заяву про припинення трудових відносин. Водночас, не отримавши на неї відповіді, позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про зобов`язання ТOB «Луї Дрейфус Компані Україна» видати наказ про його звільнення (т. 1 а.с. 137-140).

При цьому позивач просив Державну службу України з питань праці провести перевірку за викладеними ним у зверненні обставинами та надати оцінку діям керівництва TOB «Луї Дрейфус Компані Україна» в частині порушення ними вимог законодавства України з питань забезпечення права на працю, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» як по відношенню до ОСОБА_1 , так і інших осіб, можливо неправомірно звільнених, як до спроби його незаконного звільнення на протязі 2017/2018 років, так і протягом 2019 року. За умови підтвердження викладених ОСОБА_1 обставин, встановлення фактів порушень вимог законодавства України з питань забезпечення права на працю та вимог Закону України «Про звернення громадян» по відношенню до нього з боку керівництва TOB Луї Дрейфус Компані Україна, позивач просив вирішити питання про притягнення винних до передбаченої в таких випадках відповідальності.

24.06.2019 року листом №2896/4.3/4.1-36-19 Департаментом з питань праці Держпраці на адресу Головного управління Держпраці у Київській області направлено для розгляду та вжиття заходів реагування, у межах повноважень, вищезазначене звернення ОСОБА_1 від 14.06.2019 року щодо можливого порушення законодавства про працю керівництвом TOB «Луї Дрейфус Компані Україна» (а.с. 133).

Водночас, як зазначає ОСОБА_1 , станом на 18.07.2019 року позивачу не було надано будь-якої інформації про результати розгляду його звернення, з огляду на що позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4320/19 (залишеного в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 року) було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань праці щодо не розгляду у відповідності з вимогами Закону України Про звернення громадян, Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній службі України з питань праці та її територіальних органах від 16.11.2016 року №1339, заяви про порушення роботодавцем - ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна законодавства України з питань забезпечення права на працю по відношенню до ОСОБА_1 ; зобов`язання Державної служби України з питань праці провести перевірку за викладеними у зверненні обставинами, надати оцінку діям керівництва роботодавця - ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна та вирішити питання про притягнення винних осіб до відповідальності (т. 2 а.с. 143-147).

При цьому судом в межах адміністративної справи №420/4320/19 було встановлено, що Головне управління Держпраці у Київській області, на доручення Департаменту з питань праці Держпраці від 24.06.2019 року №2896/4.3/4.1-36-19, розглянуло в межах наданих повноважень звернення ОСОБА_1 від 14.06.2019 року щодо можливого порушення законодавства про працю адміністрацією TOB «Луї Дрейфус Компані Україна», та листом від 31.07.2019 року за №4.4/2-С-2896-3901 надало відповідь «Щодо дотримання вимог законодавства про працю ТОВ «ЛДК Україна».

Також судом встановлено, що 31.07.2019 року Головним управлінням Державної служби з питань праці у Київській області відповідно до Конвенції міжнародної організації праці №81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1985-IV, Конвенції міжнародної організації праці №129 від 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1986-ІV, ст. 259 Кодексу законів про працю України, статей 1 - 3, ч.1, 4, 6-8, абзацу 2 ч.10, ч.13, 14 статті 4, ч. 1-4 статті 5, ч.3 статті 6, частини 1-4, 6 статті 7, ст.9, 10, 19, 20, 21, ч.3 статті 22 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року № 84, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №929, роз`яснень Міністерства соціальної політики від 08.10.2015 року №15245/0/14-15/33, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 року №1338, на підставі звернення ОСОБА_1 від 25.06.2019 року №С-2896 було видано наказ №3847«Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна». Зазначено про проведення інспекційного відвідування з 31 липня 2019 року по 13 серпня 2019 року (т. 2 а.с. 68).

31.07.2020 року на підставі вищезазначених нормативно-правових актів, Головним управлінням Державної служби з питань праці у Київській області було видано головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області Губському В.М. направлення №1407 на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» на предмет дотримання товариством вимог законодавства про працю (т. 2 а.с. 69).

В період з 31.07.2019 року по 05.08.2019 року на підставі наказу Головного управлінням Державної служби з питань праці у Київській області №3847 від 31.07.2010 року та направлення на перевірку від 31.07.2020 року №1407 інспектором праці ОСОБА_3 було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна».

За результатами інспекційного відвідування відповідачем було складено акт №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року (т. 1 а.с. 184-227), у висновках якого зазначено про відсутність порушень законодавства про працю з боку роботодавця в особі ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна». Крім того, в акті зазначено, що питання, які викладені позивачем у зверненні, належать до виключної компетенції суду, а посадовим особам Держпраці не дозволяється виступати посередниками-арбітрами або ж експертами під час розгляду спірних питань.

Не погоджуючись із діями Головного управлінням Державної служби з питань праці у Київській області щодо проведення інспекційного відвідування, складанням акту за його результатами та з висновками цього акту, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/1991/20.

Судом також встановлено, що станом на час розгляду адміністративної справи №420/1991/20 розглядається цивільна справа №523/6928/19 справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» про зобов`язання роботодавця видати наказ про звільнення за рішенням працівника за порушенням роботодавцем умов трудового договору.

При цьому рішенням Суворівського районного суду міста Одеси від 29.01.2020 року по справі №523/6928/19 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовної заяви в повному обсязі (т. 1 а.с. 148-151).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Головне Управління Держпраці у Київській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Системний аналіз наведених вище норм є підставою для висновку про наявність у відповідача права на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю, у тому числі, щодо оплати праці.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Тобто, закон визначає, що планові та позапланові заходи можуть здійснюватись у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 2 Закону №877 передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Вказані ограни, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 12 Конвенції міжнародної організації праці №81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1985-IV інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) до 14.05.2019 року визначав Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295).

Згідно п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснювався у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводилися, зокрема: за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Пунктом 19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно п. 20-21 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.

Разом із тим суд зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Вищевказаний судовий акт набрав законної сили з дати його прийняття, тобто з 14 травня 2019 року.

Таким чином, з 14 травня 2019 року Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою № 295 від 26 квітня 2017 року, втратив чинність та більше не може бути застосованим.

Відтак, з 14 травня 2019 року Управління Держпраці може здійснювати заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, виключно на підставі вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877 від 05 квітня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, наказ №3847 від 31.07.2019 року «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», а також направлення на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» №1407 від 31.07.2019 року були виданні Головним управлінням Державної служби з питань праці у Київській області відповідно до Конвенції міжнародної організації праці №81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1985-IV, Конвенції міжнародної організації праці №129 від 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1986-ІV, ст.259 Кодексу законів про працю України, статей 1 - 3, ч.1, 4, 6-8, абзацу 2 ч.10, ч.13, 14 статті 4, ч. 1-4 статті 5, ч.3 статті 6, частини 1-4, 6 статті 7, ст.9, 10, 19, 20, 21, ч.3 статті 22 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року №84, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №929, роз`яснень Міністерства соціальної політики від 08.10.2015 року №15245/0/14-15/33, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 року №1338, на підставі звернення ОСОБА_1 від 25.06.2019 року №С-2896.

Суд зазначає що у вищезазначених документах Головного управління Держпраці у Київській області відсутнє будь-яке посилання на Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України" (який на час здійснення перевірки втратив чинність), як про це зазначає позивач у позові.

Крім того, посилання на зазначений Порядок №295 від 26 квітня 2017 року також відсутнє і у описовій частині акту перевірки №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року та у переліку нормативно-правових актів, які були використанні інспектором під час проведення інспекційного відвідування. Суд зазначає, що посилання на зазначений Порядок №295 від 26 квітня 2017 міститься виключно у вступній частині оскаржуваного акту, однак зазначені обставини не впливають на правомірність проведення інспекційного відвідування та винесення на підставі нього акту.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідно до ч.6 статті 13 Порядку №295 від 26 квітня 2017 року інспектору праці, під час проведення перевірки, інспекційного відвідування прямо забороняється розголошувати джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома, на недоліки або порушення і повідомляти об`єкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведене у зв`язку з отриманням такої скарги, оскільки, як було встановлено судом та зазначено у рішенні зазначений Порядок №295 від 26 квітня 2017 року на час проведення інспекційного відвідування було скасовано.

При цьому позивачем не було зазначено суду, а судом не встановлено будь-яких інших підстав, за наявності яких відповідач не повинен був здійснювати інспекційне відвідування ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» за умов надходження до нього звернення від ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суд доходить висновку, що дії Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області з організації проведення перевірки дотримання ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» вимог законодавства про працю на підставі звернення позивача є такими, що відповідають чинному законодавству, а тому законними та правомірними.

Що стосується позовних вимог щодо скасування акту інспекційного відвідування №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року, суд зазначає наступне.

Так за правилами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

За приписами пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Водночас, обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Слід вказати, що акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єктів господарювання, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Так, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-237а13, а також у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 813/2524/17, від 10 травня 2018 року у справі № 811/119/13-а та постанові від 09 серпня 2018 року у справі № 826/5302/14.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог про скасування акту перевірки.

При цьому суд зазначає, що обставини, за яких позивача не було звільнено з посади за власним бажанням на підставі ч. 3 статті 38 КЗпП України, а саме через порушення роботодавцем вимог законодавства про працю, про які він зазначає у зверненні до Державної служби України з питань праці, та про які зазначає в адміністративному позові у справі №420/1991/20 є предметом розгляду в межах цивільної справи №523/6928/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна».

При цьому, саме в межах цієї справи, Суворовським районним суд м. Одеси була надана оцінка діям ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» з питань наявності порушень роботодавцем вимог законодавства про працю, прав та інтересів позивача у трудових відносинах с підприємством.

Водночас суд зазначає, що Суворовський районний суд м. Одеса при винесенні рішення по справі №523/6928/19 не посилався на оскаржуваний акт Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області №КВ1407/65/АВ від 05.08.2019 року, а тому твердження позивача у справі №420/1991/20 на вплив цього документу на його права та інтереси є хибним та таким, що не ґрунтується на матеріалах адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, досліджених під час розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі №420/1991/20 не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м.Київ, вул. Вавілових, 10), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна служба України з питань праці (01601, м.Київ, вул. Десятинна, 14), ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» директор: Карпенко Олександр Петрович (01001, м.Київ, площа Спортивна, БЦ «Гулівер» 1-А, поверх 15) про визнання протиправними дій, скасування акту відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.