Справа № 380/6910/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №№380/6910/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

02 грудня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про визнання протиправним і скасування розрахунку основної винагороди приватного виконавця,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни (79041, м. Львів, вул. Окружна, 57а/207) про визнання протиправним і скасування розрахунку основної винагороди приватного виконавця від 27.10.2017 у ВП №54984521.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

28 вересня 2020 року позивач на адресу суду надіслав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив наступне. Оскільки про наявність протиправних дій приватного виконавця, яка виразилась у проведенні необґрунтованого розрахунку суми основної винагороди стало відомо боржнику лише при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 14.08.2020 року, а докази отримання боржником оскаржуваного розрахунку до вказаної вище дати відсутні (в матеріалах виконавчого провадження наявні докази направлення кореспонденції на адресу за якою скасовано реєстрацію боржника з 06.11.2015 року), слід вважати поважними причини строку звернення до суду з даною позовною заявою. До позовної заяви долучено копію запиту від 26.10.2017 року № 22 про місце реєстрації з відміткою на звороті та копія заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою від 29.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з особливостями, встановленими ст.287 КАС України. В ухвалі вказано, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду буде розглянута в судовому засіданні.

В судовому зсіданні 12.10.2020 відповідачем, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Юлією Андріївною, подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, де зазначила наступне. На виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 54984521 з примусового виконання виконавчого листа № 1328/3776/12, виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 67 000 доларів США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1 820 грн. судових витрат; зарахувати в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року кошти в сумі 300 євро, повернуті ОСОБА_1 ОСОБА_2 згідно розписок від 05.01.2012 року, 06.02.2012 року та 04.04.2012 року. 24 жовтня 2017 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розрахунок основної винагороди приватного виконавця. Вказані документи надсилались рекомендованою кореспонденцією боржнику, проте, не були йому вручені. Натомість, 12.07.2018 року до приватного виконавця надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що він знає про існування виконавчого провадження. 13 вересня 2018 року позивачу було надіслано вимогу-виклик з`явитись до виконання для дачі пояснень з приводу виконавчого документа. 24 вересня 2018 року позивач особисто прибув на виклик приватного виконавця та дав письмові пояснення. Під час особистого прийому йому було повідомлено про всі виконавчі дії, що вчиняються, в тому числі доведено до відома про наявність розрахунку основної винагороди приватного виконавця від 24.10.2017 року. Відтак, з матеріалами виконавчого провадження позивач був ознайомлений 24.09.2018 року і відсутність письмової відмітки про ознайомлення не є свідченням протилежного. Вказує, що позивач 24.09.2018 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі з розрахунком основної винагороди від 24.10.2017. Вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду з позовом оскільки відсутні поважні причини пропуску десятиденного строку на оскарження розрахунку, про який позивач дізнався ще у 2018 році, що документально підтверджено, а позов поданий до суду 25.08.2020.

В судове засідання сторони не з`явились, причин неявки не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

При вирішення заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Відповідно до ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачена можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід звернути увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як убачається з матеріалів справи, позивач до причин пропуску строку звернення до суду відносить дві обставини: в матеріалах виконавчого провадження наявні докази направлення кореспонденції на адресу за якою скасовано реєстрацію боржника з 06.11.2015 року та про наявність протиправних дій приватного виконавця яка виразилась у проведенні необґрунтованого розрахунку суми основної винагороди йому стало відомо лише при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 14.08.2020. За позицією позивача, строк він пропустив з поважних причин, а тому є підстави для його поновлення.

Слід зазначити, що доводи позивача про направлення відповідачем кореспонденції в межах виконавчого провадження за адресою, за якою скасована його реєстрація з 06.11.2015 є необґрунтованими та безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами. Жодними доказами ці обставини не підтверджені. Копії паспорта позивача з відповідними відмітками щодо зміни реєстрації місця проживання чи довідки органу ДМС України позивачем не подано.

Окрім того, позивачем не наведено жодних обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення ним дій щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, хоч таке відкрито ще у 2017 році. Згідно матеріалів, що надійшли від приватного виконавця вбачається, що з 2018 року позивач повинен був дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, оскільки з`являвся на виклик приватного виконавця, отримував кореспонденцію в межах виконавчого провадження, надавав заяви та пояснення. Так, відповідачем долучено копії листів, скерованих відповідачем на адресу позивача: АДРЕСА_2 (аналогічна адреса зазначена позивачем у позові), а саме від 24.07.2018 №2005, вимоги виклику №2393 від 13.09.2018, з доказами отримання їх позивачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Також відповідачем долучено пояснення позивача, подані 24.09.2018 на особистому прийомі, коли він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі з розрахунком основної винагороди від 24.10.2017.

Доводи позивача, наведені у заві про поновлення строку звернення до суду та подані документи не свідчать про те, що позивач не міг дізнатись про порушення своїх прав до 14.08.2020. Подана заява представника позивача в межах виконавчого провадження щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 13.08.2020 свідчить лиш про реалізацію права представника на ознайомлення з матеріалами такого провадження, яке не обмежене у кількості.

Відтак, наведені позивачем доводи поважності причин пропуску строку на оскарження розрахунку основної винагороди приватного виконавця не знайшли свого підтвердження доказами, долученими до позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин, тому підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

На дотримання строків звернення до адміністративного суду як однієї з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин неодноразово наголошувалось Верховним Судом, зокрема і в ухвалі Верховного Суду від 31.08.2020 у справі №9901/157/20 та постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №1.380.2019.000255.

Пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи пропуск позивачем десятиденного строку звернення до адміністративного суду, а підстави, вказані позивачем не можуть бути визнані поважними, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду та задоволення клопотання відповідача.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 268, 272, 287 підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними відмовити.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про визнання протиправним і скасування розрахунку основної винагороди приватного виконавця - залишити без розгляду.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна