Справа № 200/1691/19
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/1691/19
Ім`ям України Провадження № 2а/200/183/20
28 квітня 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль Олени Євгенівни та інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Малікова Андрія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому прохає визнати дії відповідачів протиправними та скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль О.Є. серії АР № 821832 від 20 січня 2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, а також визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 185592 (а.с. 1-4).
Ухвалами суду від 31 січня та від 04 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 11, 19).

Заявою від 18 квітня 2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та зменшено розмір позовних вимог до однієї вимоги про скасування постанови інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль О.Є. серії АР № 821832 від 20 січня 2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України (а.с. 21-22).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним. 20 січня 2019 року, близько 03 години 30 хвилини, він керував автомобілем марки «Шевроле». моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпрі. Після того, як він проїхав авторинок на пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпрі, його почав наздоганяти службовий автомобіль патрульних поліцейських та він почув вимогу про здійснення зупинки. На в`їзді до сел. Мирне він зупинився та запитав у поліцейських причину зупинки. Інспектори повідомили йому, що він порушив правилами п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, оскільки їхав у крайній лівій смузі дороги, тоді як права смуга була вільна, за що ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність. Він попрохав поліцейських надати йому докази такого правопорушення, однак ті відмовились та висунули йому незаконну вимогу про надання для перевірки водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Через те, що зупинка його автомобіля була незаконною, він відмовився надавати для перевірки водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Внаслідок цього, його було затримано та доставлено до Шевченківського відділку поліції, де на нього склали постанову за порушення ч. 1 ст. 126 КпАП України та протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України. Постанову за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, тобто за порушення ч. 1 ст. 122 КпАП України, не складали. При складені постанови та протоколу він не називав свого прізвища, ім`я та по-батькові, не пред`являв жодних документів, а у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 185592 було зазначено, що його особа встановлена із «ІІПС АРМОР». Постанова відповідачки від 20 січня 2019 року є незаконною, оскільки в ній не роз`яснено порядок її оскарження. Через те, що він порушень ПДР України не вчиняв, зупинка його транспортного засобу була незаконною, а тому він не мав обов`язку пред`являти поліцейському відповідні документи. З метою захисту свого порушеного права, звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.25). Копія ухвали отримана відповідачами 02 травня 2019 року (а.с. 45).

Ухвалою суду від 28 травня 2019 року до участі у справі, як третю особу на боці відповідачів, залучено Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області (а.с. 48).

16 травня 2019 року третьою особою надано до суду клопотання про долучення відео доказів вчинення правопорушення (а.с. 37). Відповідно до вимог ч. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Внаслідок того, що до клопотання третьої особи не долучено письмових документів, що підтверджують факт направлення копій відео доказів позивачу, ці докази Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області до уваги не беруться. Суд враховує і те, що відео докази за своє суттю є електронними доказами, однак, надійшли до суду не в електронній формі, а на фізичному носії інформації, що унеможливлює ознайомлення із ними інших учасників судового процесу із використання підсистеми «Електронний суд».

16 травня 2019 року третьою особою надано до суду пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 , у яких зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 є повністю безпідставними та задоволенню не підлягають. Так, факт правопорушення поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бачили на власні очі, тому прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, що виразилось у відмові надати для перевірки водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з їх боку є цілком законним і обґрунтованим. Постанова від 20 січня 2019 року відповідає і вимогам КпАП України, і нормам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані у неавтоматичному режимі, а позивачем доказів протилежного не надано. Звертають увагу на те, що в силу приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, суд не наділений повноваженнями визнавати дії та акти суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, протиправними. Прохають розглядати справу у відсутність повноважного представника Управління (а.с. 39-45).

Крім цього, 16 травня 2019 року третьою особою подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав несплати судового збору за пред`явлення вимог, що не пов`язані зі скасуванням оскарженої постанови (а.с. 46), яке задоволенню не підлягає, оскільки предметом судового розгляду, після уточнення змісту позовних вимог, є виключно винесена відповідачкою ОСОБА_4 постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 20 січня 2019 року.

18 червня 2019 року обидва відповідача подали до суду відзиви на позовну заяву (а.с. 53-58), у яких позовних вимог не визнають, прохають відмовити у їх задоволенні та розглянути справу у їх відсутність. Через те, що відзиви поданні із пропуском строку, який становить п`ятнадцять днів із дня отримання ними копії ухвали про відкриття провадження, що отримана відповідачами 02 травня 2019 року, а також тому, що відповідачами не виконано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України, викладені у них доводи судом до уваги не беруться.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до матеріалів справи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, згідно із вимогами ст. 268 КАС України (а.с. 73,77, 78, 79), а решта учасників справи виявили свою згоду на розгляд справи у їх відсутність, при цьому, неявка у судове засідання позивача не є перешкодою для розгляду судом першої інстанції адміністративної справи по суті, судом ухвалено рішення у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 документований водійським посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 5), є власником транспортного засобу марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника транспортного засобу марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у період часу з 01.06.2018 року по 31.05.2019 року, була застрахована ПрАТ «УПСК» на підставі полісу серії АК № 8820855 (а.с. 5).

20 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 , на підставі постанови інспекторки роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль О.С. серії АР № 821832, був підданий адміністративному стягненню у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, шо виразилось у керування ним 20 січня 2019 року о 03 годині 30 хвилині транспортним засобом марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на пр. Б. Хмельницького, у м. Дніпрі, без посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та поліса страхування (а.с. 9). Надана позивачу копія оскарженої постанови не містить підпису особи, що її винесла, не містить порядку її оскарження, а також посилань на докази чи на свідків, якими підтверджується факт правопорушення, зокрема, на ті технічні пристрої, які використовувались для фіксації правопорушення поліцейськими. Крім цього, оскаржена постанова не містить посилання на норму ПДР України, яку не виконано позивачем.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 20 січня 2019 року (а.с. 23), інспектором роти № 4 батальйону № 3 Маліковим А.С. інкриміновано ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, що виразилось у його відмові, при зупинці його транспортного засобу 20 січня 2019 року, виконати законну вимогу працівника поліції у вигляді надання для перевірки документів, передбачених п.п. 2.1а, 2.1.б, 2.1. ґ ПДР України.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/1628/19 від 15 лютого 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, закрито за відсутністю в його діях ознак складу вказаного правопорушення. Цією постановою, що набрала законної сили 26 лютого 2020 року, встановлено те, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, відсутні, а при складенні протоколу особа ОСОБА_1 поліцейськими належним чином встановлена не була (а.с. 24).

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, КпАП України, Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до вимог ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи. Водій повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Згідно із підпунктами а, б, ґ пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із вимогами п. 2.4. ПДР України, водій, на вимогу поліцейського, повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), становить адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 126 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Згідно із вимогами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. Згідно із вимогами ст. 35 цього Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про те, чи здійснювались фото або відеозапис правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Якщо постанова таких відомостей не містить, то надані відповідачем, як докази, відеофайли правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 також роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 127/19283/17 наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Доводи водія про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

В силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що складена відповідачкою інспекторкою роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль О.С. постанова серії АР № 821832, нею не підписана, а також, що нею, у оскарженій постанові, не роз`яснено право та порядок її оскарження до суду, що є порушенням вимог ст. 283 КпАП України. Надані до суду письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, свідчать про те, що позивачу інкримінувалась відмова у наданні для перевірки поліцейському водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу, тоді як він притягнутий до відповідальності за відсутність вказаних документів, що не відповідає дійсності. Об`єктивні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, відсутні, оскільки постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить способу встановлення його особи та посилання на той технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

Одного лише опису у оскарженій постанові адміністративного правопорушення у вигляді відсутності у водія посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу, не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення.

Через те, що особа позивача відповідачкою належним чином не була встановлена, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, оскільки решта доказів вказують не на відсутність у позивача документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, а на ймовірну відмову у наданні їх для перевірки поліцейській, що наданими суду доказами не доведено, а також тому, що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Внаслідок того, що після усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , зменшено обсяг позовних вимог, шляхом виключення вимог про визнання протиправним та скасування протоколу, який склав інспектор Маліков А.С., провадження у справі у частині вимог до інспектора Малікова А.С. судом відкрито помилково. Предмету спору між позивачем та відповідачем інспектором Маліковим А.С., немає. Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили. Оцінка діям інспектора Малікова А.С. щодо складення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності надана у постанові Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/1628/19 від 15 лютого 2019 року. Внаслідок того, що предмет спору відсутній, в цій частині провадження підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, оскільки позивач судових витрат не поніс, останні стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Коптіль Олени Євгенівни, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 821832 від 20 січня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України закрити.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Малікова Андрія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Згідно із вимогами п. 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко