Справа № 640/6517/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ № 640/6517/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України
провизнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - відповідач-1) та Державної податкової служби України (нижче - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439063/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 10.01.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439060/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 31.01.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439059/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 31.01.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439058/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 31.01.2019;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 3 від 10.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 14 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 15 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 16 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

В якості підстав позову позивач зазначив, що 30.11.2018 між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Київхліб» було укладено договір перевезення вантажів № 126; на виконання умов вказаного договору позивач надав послуги із доставки хлібобулочних виробів з місця відправлення до місця призначення; по факту надання послуг сторонами оформлювалися Акти наданих послуг, зокрема: Акт наданих послуг № 50Ф від 10.01.2019 на загальну суму 15 170,40 грн. (в т.ч. ПДВ 2528,40 грн.), Акт наданих послуг № 1-7Д від 31.01.2019 на загальну суму 43 613,16 грн. (в т.ч. ПДВ 7 268,86 грн.), Акт наданих послуг № 1/7(ч) від 31.01.2019 на загальну суму 33 493,48 грн. (в т.ч. ПДВ 5 582,25 грн.), Акт наданих послуг № 1 від 31.01.2019 на загальну суму 208 522,20 грн. (у т.ч. ПДВ 34 753,70 грн.), Акт наданих послуг № 1-Д від 31.01.2019 на загальну суму 71 737,20 грн. (в т.ч. ПДВ 11 956,20 грн.), Акт наданих послуг № 1К від 31.01.2019 на загальну суму 95 107,45 грн. (у т.ч. ПДВ 15 851,24 грн.); за вказаними господарськими операціями позивачем були складені податкові накладні № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019, які направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних; реєстрацію вказаних податкових накладних було зупинено із посиланням на п.п. 1.6 п. 1, п.п. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку; позивач надав контролюючому органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій, проте відповідачем-1 протиправно та необґрунтовано відмовлено у реєстрації податкових накладних; дії відповідача-1 протирічать положенням ст. 201 ПК України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 та Порядку зупинення реєстрації податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

19.03.2020 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/6517/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

01.06.2020 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 зазначив, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019 відповідають вимогами Постанови КМУ № 1165 від 11.12.2019 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»; реєстрацію податкових накладних позивача було зупинено, оскільки вони відповідають п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку; надані позивачем документи не дають можливість встановити реальність господарських операцій.

01.06.2020 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд в задоволенні позову відмовити з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву відповідача-1.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.11.2018 між ТОВ «Солом Трейд» (перевізник) та ТОВ «Торговий дім «Київхліб» (відправник) було укладено договір № 126 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.2., 3.3. якого перевізник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, доставити автомобільним транспортом довірені відправником хлібо-булочні вироби, кондитерські вироби, сухарно-бараночні вироби, іншу продукцію, яка зазначається в товарно-транспортних документах (вантаж) з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на тримання особі (вантажоодержувачу), а відправник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу; перевізник також надає відправнику пов`язані із перевезенням вантажу послуги із транспортного експедирування, а саме: організовує перевезення вантажу, забезпечує повернення зворотної тари відправнику, забезпечує приймання від вантажоодержувачів вантажу, що підлягає поверненню та його зворотню доставку до відправника; підписанням цього договору перевізник підтверджує, що перевезення вантажу здійснюється автомобілями, які є власністю перевізника або які залучені для організації перевезень у інших осіб на підставах, не заборонених чинним законодавством України; за результатами здійснених перевезень перевізник в кінці кожної декади (10 календарних днів) впродовж 2-х робочих днів складає в двох примірниках акт наданих послуг і передає для підписання відправнику, але не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним; погоджений сторонами без зауважень акт наданих послуг є підставою для оплати відправником наданих йому послуг; відправник зобов`язаний здійснити оплату наданих йому послуг на підставі виставленого рахунку протягом 10 банківських днів з моменту його отримання; при цьому оплата здійснюється за умови наявності підписаного без зауважень акту наданих послуг і належним чином оформленої та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної на суму погоджених послуг.

На виконання вказаного договору позивач здійснив перевезення вантажів, про що сторони підписали Акти приймання наданих послуг, а саме:

- Акт наданих послуг № 50Ф від 10.01.2019 на загальну суму 15 170,40 грн. (в т.ч. ПДВ 2 528,40 грн.),

- Акт наданих послуг № 1-7Д від 31.01.2019 на загальну суму 43 613,16 грн. (в т.ч. ПДВ 7 268,86 грн.),

- Акт наданих послуг № 1/7(ч) від 31.01.2019 на загальну суму 33 493,48 грн. (в т.ч. ПДВ 5 582,25 грн.),

- Акт наданих послуг № 1 від 31.01.2019 на загальну суму 208 522,20 грн. (у т.ч. ПДВ 34 753,70 грн.),

- Акт наданих послуг № 1-Д від 31.01.2019 на загальну суму 71 737,20 грн. (в т.ч. ПДВ 11 956,20 грн.),

- Акт наданих послуг № 1К від 31.01.2019 на загальну суму 95 107,45 грн. (у т.ч. ПДВ 15 851,24 грн.).

За вказаними господарськими операціями позивач склав податкові накладні № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019, які направив для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкові накладні прийнято ДПС, реєстрацію податкових накладних зупинено, оскільки вони відповідають вимогам п.п. 2.1. п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку (обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги) та п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10.01.2020 позивач звернувся до контролюючого органу із поясненнями щодо господарських операцій з перевезення вантажів та надав первинні документи, що підтверджують факт проведення господарських операцій, по яким були оформлені податкові накладні № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019.

Відповідачем-1 були прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, а саме:

- від 15.01.2020 №1439063/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 10.01.2019;

- від 15.01.2020 № 1439060/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 31.01.2019;

- від 15.01.2020 № 1439059/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 31.01.2019;

- від 15.01.2020 №1439058/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 31.01.2019.

Підставою відмови у вказаних рішеннях зазначено: «ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача-1, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно із п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку № 1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 (чинною на час виникнення спірних відносин) затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок № 117), згідно із п. 5 якого податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (п. 6 Порядку № 117).

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкових накладних, наданих позивачем, була зупинена у зв`язку з відповідністю податкових накладних підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків та підпункту 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Крім того, в рішеннях про зупинення реєстрації податкових накладних контролюючий орган посилається також на підпункт 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податків.

Однак, підпункт 2.1. пункту 2 містять в собі Критерії ризиковості здійснення операцій (а не Критерії ризиковості платника податків). Так, відповідно до вказаного підпункту Критеріїв ризиковості здійснення операцій, податкові накладні / розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій, а саме: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

У той же час, згідно із п.14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Аналіз наведених правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Незважаючи на те, що рішення про зупинення реєстрації податкових накладних № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019 не є предметом розгляду в рамках даного спору, суд вважає за необхідне відзначити, що такі рішення фіскального органу не містить в собі визначення конкретного критерію ризиковості платника податку, а містить лише посилання на підпункт 2.1 пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку та 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Натомість, як зазначалось вище, Критерії ризиковості платника податку взагалі не містять п. 2, а підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку є доволі змістовним. До того ж, рішення про зупинення реєстрації податкових накладних не містять вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків.

Тим не менше, позивачем були подані до контролюючого органу пояснення і первинні документи для підтвердження реальності вчинення господарських операцій, копії яких наявні в матеріалах справи.

Так, на підтвердження реальності господарських операцій із контрагентом ТОВ «Торговий дім «Київхліб», позивачем було подано до контролюючого органу:

- копію договору № 126 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 30.11.2018;

- копію Акту наданих послуг № 50Ф від 10.01.2019 на загальну суму 15 170,40 грн. (в т.ч. ПДВ 2 528,40 грн.);

- копію Акту наданих послуг № 1-7Д від 31.01.2019 на загальну суму 43 613,16 грн. (в т.ч. ПДВ 7 268,86 грн.);

- копію Акту наданих послуг № 1/7(ч) від 31.01.2019 на загальну суму 33 493,48 грн. (в т.ч. ПДВ 5 582,25 грн.);

- копію Акту наданих послуг № 1 від 31.01.2019 на загальну суму 208 522,20 грн. (у т.ч. ПДВ 34 753,70 грн.);

- копію Акту наданих послуг № 1-Д від 31.01.2019 на загальну суму 71 737,20 грн. (в т.ч. ПДВ 11 956,20 грн.);

- копію Акту наданих послуг № 1К від 31.01.2019 на загальну суму 95 107,45 грн. (у т.ч. ПДВ 15 851,24 грн.);

- копію договору на оренду автомобілів № 01/11-2017-1 від 01.11.2017, укладеного із фізичною особою ОСОБА_1 ;

- копію акту № 1 приймання-передачі автомобілів за договором на оренду автомобілів № 01/11-2017-1 від 01.11.2017;

- копію договору на оренду автомобілів № 01/11-2017-2 від 01.11.2017, укладеного із фізичною особою ОСОБА_2 ;

- копію акту № 1 приймання-передачі автомобілів за договором на оренду автомобілів № 01/11-2017-2 від 01.11.2017;

- копію договору № 171-25/11-2018 купівлі продажу карток та/або бланків дозволу на пальне від 25.11.2018, укладеного із ТОВ «Експрес центр»;

- копію видаткової накладної № 2904 від 13.12.2018 про передачу бланків-дозволів на бензин А-95 в кількості 10 210 л;

- копію видаткової накладної № 2768 від 19.12.2018 про передачу бланків-дозволів на бензин А-95 в кількості 5 000 л;

- копію видаткової накладної № 2769 від 19.12.2018 про передачу бланків-дозволів на бензин А-95 в кількості 5 200 л;

- копію видаткової накладної № 2905 від 21.12.2018 про передачу бланків-дозволів на бензин А-95 в кількості 4 000 л;

- копію видаткової накладної № 2906 від 26.12.2018 про передачу бланків-дозволів на бензин А-95 в кількості 8 240 л;

- копії банківських виписок про оплату позивачем за договором № 171-25/11-2018 купівлі продажу карток та/або бланків дозволу на пальне від 25.11.2018, укладеного із ТОВ «Експрес центр»;

- копію договору № 07-03/2018 від 07.03.2018, укладеного із ТОВ «Новатор-Трейд» про поставку скрапленого газу;

- копію видаткової накладної № 166 від 29.12.2018 про передачу скрапленого газу в кількості 13,22 т;

- копію рахунку № 177 на оплату скрапленого газу від 11.12.2018;

- копію банківської виписки, що підтверджує оплату позивачем скрапленого газу, придбаного у ТОВ «Новатор-Трейд»;

- копію договору відповідального зберігання нафтопродуктів № 01/11-2017/1 від 01.11.2017, укладеного із ТОВ «Новатор-Трейд»;

- копію договору № 248 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів від 01.11.2017, укладеного із ТОВ «Трейдгудс»;

- копію акту надання послуг № ТО-11 від 31.01.2019 про надання послуг ТОВ «Трейдгудс»;

- копію договору № 264 про надання послуг з миття автомобілів від 01.11.2017, укладеного із ФОП ОСОБА_1 , та додатків до договору;

- копію договору № 59/1 про надання стоянки для автомобілів від 31.10.2017, укладеного із ТОВ «Трейдгудс»;

- копію акту про надання послуг № 12 від 31.01.2019, підписаного із ТОВ «Трейдгудс»;

- копію банківської виписки, що підтверджує оплату позивачем послуг, наданих ТОВ «Трейдгудс».

Вказані документи були подані позивачем до податкового органу 10.01.2020.

Пунктом 21 Порядку № 117 встановлено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, незважаючи на подання позивачем копій первинних документів на підтвердження факту господарських операцій, відповідачем-1 були прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. При цьому, причиною відмови відповідач-1 зазначив: «ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

За таких обставин є можливим дійти висновку, що в даному випадку відповідач-1 жодним чином не здійснював аналіз наданих позивачем документів на предмет їх належності, а в рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних не конкретизував, які саме документи не надані платником податків.

При цьому, посилання відповідачів у відзиві на позовну заяву на Постанову Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» не приймається судом до уваги, оскільки вказана постанова набула чинності 01.02.2020.

В той же час, документи на підтвердження реальності спірних господарських операцій подавались позивачем до податкового органу 10.01.2020, а рішення про відмову в реєстрації податкових накладних приймались відповідачем-1 15.01.2020, тобто в період дії Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Суд зазначає, що рішення відповідача-1 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення фіскального органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії та породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано покладений на нього обов`язок щодо складання та направлення на реєстрацію податкових накладних та надання копій документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; зворотного відповідачами в процесі розгляду даної адміністративної справи не доведено.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідачі покладений на них приписами ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень не виконали та не надали суду жодних доказів на обґрунтування законності вчинених дій щодо відмови у реєстрації податкових накладних № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019.

До того ж суд звертає увагу, що Критерії ризиковості платника податку, на які посилається відповідач-1 в квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних, встановлені листом ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18.

Втім, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 КАС України.

Наведеної позиції притримується і Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 по справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19).

Отже, оцінюючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є протиправним, внаслідок чого позовні вимоги про скасування таких рішень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію податкових накладних № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 19, пункту 20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Аналогічні за змістом норми містяться і в пункті 28 Порядку №117, відповідно до якого податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Отже в даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію податкових накладних № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 15.01.2020 №1439063/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 10.01.2019; від 15.01.2020 № 1439060/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 31.01.2019; від 15.01.2020 № 1439059/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 31.01.2019; від 15.01.2020 №1439058/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 31.01.2019, а також позовні вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 3 від 10.01.2019, № 14 від 31.01.2019, № 15 від 31.01.2019, № 16 від 31.01.2019, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд», за датою їх подання є доведеними і обґрунтованими, а відтак - підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 15.01.2020 № 1439063/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 10.01.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439060/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 31.01.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд».

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439059/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 31.01.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд».

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.01.2020 № 1439058/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 31.01.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд».

6. Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 10.01.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (ідентифікаційний код 41139387, адреса: 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6), датою її фактичного отримання.

7. Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 14 від 31.01.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (ідентифікаційний код 41139387, адреса: 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6), датою її фактичного отримання.

8. Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 15 від 31.01.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (ідентифікаційний код 41139387, адреса: 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6), датою її фактичного отримання.

9. Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 16 від 31.01.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (ідентифікаційний код 41139387, адреса: 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6), датою її фактичного отримання.

10. Стягнути з Державної податкової служби України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» (ідентифікаційний код 41139387, адреса: 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати у сумі 8 408 (вісім тисяч чотириста вісім) грн.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко