Справа № 300/737/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. справа № 300/737/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною відмову щодо призначення пенсії державного службовця; зобов`язати призначити та здійснювати нарахування й виплату з дати звернення 10.03.2020 пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 % від заробітку, зазначеного в довідках від 04.03.2020 №13, від 04.03.2020 №14, виданих Івано-Франківською обласною державною адміністрацією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення вимог пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, пунктів 2, 3, 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622, протиправно відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Позивач зазначає, що його стаж державної служби станом на дату звільнення складає 35 років 04 місяці 18 днів, тобто більше 20 років, а відтак відмова відповідача з підстав того, що станом на 01.05.2016 позивач не працював на посаді державного службовця, оскільки 31.03.2015 був звільнений з посади державної служби, є протиправною. В обґрунтування правової позиції покликається на висновки Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. З врахуванням вимог пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622, із внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №469 до неї змінами, зазначає, що з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 мають особи, які на день набрання чинності Законом України №889-VІІІ займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України №889-VІІІ. Стверджує, що оскільки позивач станом на 01.05.2016 не працював на посаді державного службовця, згідно записів трудової книжки звільнений 31.03.2015, законних підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» немає.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Процесуальні строки в цій справі продовжені в силу дії пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

З 17.08.2020 по 29.09.2020 головуючий суддя у справі перебувала у щорічній відпустці.

Заяв про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.03.2015 звільнений з посади заступника начальника управління - начальника відділу взаємодії з органами місцевого самоврядування управління з організаційної роботи апарату Івано-Франківської обласної державної адміністрації, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. Станом на час звільнення стаж державної служби позивача складає понад 35 років, загальний стаж - понад 42 роки. Вказані обставини відповідачем не заперечуються, підтверджуються довідкою Івано-Франківської ОДА від 01.04.2020 за №85 (а.с.15).

У віці 60 років позивачу призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням страхового стажу 42 роки 5 місяців, що сторонами не заперечується.

10.03.2020 та 11.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявами, згідно з якими просив призначити йому пенсію відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» (перехід на інший вид пенсії). До заяви додано довідки про заробітну плату від 04.03.2020 №13 та від 04.03.2020 №14 (а.с.9-10).

13.03.2020 розпорядженням № 817704 від 13.03.2020 відділу з питань перерахунків пенсій №5 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно чинного законодавства (а.с.40).

Листом відділу з питань перерахунків пенсій №5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 90/05 від 17.03.2020 та листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №642-660/п-02/8-0900/20 від 20.03.2020 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначено про те, що оскільки позивач станом на 01.05.2016 не працював на посаді державного службовця, тому законних підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» немає (а.с.11-14). Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу роз`яснено, що з урахуванням змін, внесених Постановою №469, з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 мають особи які на 01.05.2016 займали посади державної служби, та яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993р. №3723-ХІІ у період з 01.10.2011 до 01.05.2016, та які в період роботи на «спец посадах» не отримували пенсію згідно Закону України №3723-ХІІ до набрання чинності Законом України №889-VІІІ, тобто до 01.05.2016, та які звільнились з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020, всі зазначені умови повинні бути дотримані одночасно. Також зазначено, що відділом з питань перерахунків пенсій №5 від 13.03.2020 прийнято рішення про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

Вважаючи відмову відповідача у переведенні з пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право вибору пенсійних виплат закріплено у статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII (надалі також - Закон № 889-VIII), згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ (надалі також - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

У постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що для осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622 (станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622, постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 469 «Про внесення зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» доповнено пунктом 3-1, такого змісту: державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 469 остання набирає чинності з 1 січня 2020 р. і поширюється також на осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» займали посади державної служби, але звільнилися до набрання чинності цією постановою.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» з підстав того, що станом на 01.05.2016 позивач не працював на посаді державного службовця.

Однак, суд зазначає, що станом на час звільнення з посади стаж державної служби позивача складає більше 35 років.

Отже, стаж державної служби позивача ще на час його звільнення з посади державної служби складав більше 20 років, а тому вимога закону стосовно зайняття посади державної служби на 01.05.2016 не поширюється на позивача. Норма пункту 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622 в даному випадку не може слугувати підставою для відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки стосується виключно тих осіб, хто має право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку за умови звільнення з посади державної служби.

Враховуючи все вищенавеведене, зокрема, що позивач станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг 62-річного віку, має необхідний страховий стаж роботи - 42 роки 5 місяців, та має не менш як 20 років стажу державної служби, суд вважає що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі пунктів 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, а тому відмова відповідача у переведенні (призначенні) йому пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною.

При цьому, суд зазначає, що орган пенсійного фонду, в даному випадку як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити з 10.03.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII згідно заяви від 10.03.2020.

При цьому, для належного захисту порушених прав позивача, з виходом за межі позовних вимог, слід визнати протиправним та скасувати розпорядження відділу з питань перерахунків пенсій №5 про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», прийняте 13.03.2020.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію державного службовця на підставі довідок від 04.03.2020 №13, від 04.03.2020 №14 в розмірі 60% від заробітку, суд вважає вказану позовну вимогу такою, що виходить за межі предмету спору в цій справі, а тому в задоволенні позовної заяви в цій частині слід відмовити.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 691,56 грн. (90% задоволених позовних вимог).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262, п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу».

Визнати протиправним та скасувати розпорядження відділу з питань перерахунків пенсій №5 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» від 13.03.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплатити з 10.03.2020 ОСОБА_1 пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно заяви від 10.03.2020, із врахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018) сплачений судовий збір в розмірі 691,56 грн. (шістсот дев`яносто одну гривню 56 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.