Справа № 200/10302/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 р. Справа№200/10302/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), звернулась до суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вулиця Дружби, 26) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати нарахованої пенсії у розмірі 31580,94 грн., стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 31580,94 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває на обліку у Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. За час перебування на обліку їй нараховано, однак не виплачено пенсію у розмірі 31580,94 грн. Управлінням їй було повідомлено про те, що заборгованість не виплачується у зв`язку з відсутністю фінансування територіального управління. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує її конституційні права на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав. Відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку у Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 01.07.2014 року як внутрішньо переміщена особа.

Представником позивача надіслано адвокатський запит до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області стосовно пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді від 01.10.2020 року №0582-02-8/4946 управлінням було повідомлено наступне. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 05.04.2019 року по справі №200/3344/19-а зобов`язав Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.06.2018 року. На виконання вищезазначеного рішення суду, протоколом №96 від 25.07.2019 року управлінням було нараховано пенсію ОСОБА_1 з 01.06.2018 року. Виплата пенсії за рішенням суду потребує додаткового фінансування, управлінням були надіслані запити на фінансування. Сума невиплаченої пенсії за період з 01.07.2018 року по 31.08.2019 року становить 31580,94 грн., яка буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу (а.с.6).

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 01.10.2020 року позивачу:

- у березні 2016 року нараховано, однак не виплачено пенсію у розмірі 1349,79 грн.;

- у період з червня 2018 року по серпень 2019 року включно нараховано, однак не виплачено пенсію у розмірі 30231,15 грн.

Загальна сума нарахованої, однак не виплаченої пенсії становить 31580,94 грн. (а.с.7).

Спірним питанням є бездіяльність відповідача стосовно не виплати заборгованості з пенсії за відповідний період та стягнення належної виплати у відповідному розмірі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 01.10.2020 року позивачу:

- у березні 2016 року нараховано, однак не виплачено пенсію у розмірі 1349,79 грн.;

- у період з червня 2018 року по серпень 2019 року включно нараховано, однак не виплачено пенсію у розмірі 30231,15 грн.

Загальна сума нарахованої, однак не виплаченої пенсії становить 31580,94 грн. (а.с.7).

Відповідачем факт не виплати пенсії позивачу у розмірі 31580,94 грн. не заперечується.

Як на підставу невиплати пенсії, відповідач у відповіді від 01.10.2020 року посилався на те, що належний позивачу розмір пенсії буде виплачений після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Такі посилання відповідача суд не приймає до уваги, оскільки відсутність відповідного фінансування пенсійного органу не є передбаченою законом підставою для не сплати пенсії.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття "майно" охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі "Von Maltzan and Others v. Germany"). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань".

Невиплатою позивачу пенсії за певний період з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним та порушило право позивача на отримання пенсії, на що він мав законні очікування.

З огляду на наведене, бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати нарахованої пенсії у розмірі 31580,94 грн. підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 31580,94 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ухвалою суду від 06.11.2020 року сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вулиця Дружби, 26) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати нарахованої пенсії у розмірі 31580,94 грн., стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 31580,94 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вулиця Дружби, 26) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) нарахованої пенсії у розмірі 31580 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят) грн. 94 коп.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вулиця Дружби, 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 31580 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят) грн. 94 коп.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вулиця Дружби, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая