Справа № 600/991/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/991/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:
15.07.2020 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) (відповідач) з такими позовними вимогами:

стягнути з Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення в розмірі 146179,80 грн на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року по справі №824/106/20-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року, визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 у вигляді нездійснення перерахунку та зобов`язано нарахувати належний розмір грошового забезпечення.

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування позивачу належного грошового забезпечення у встановленому чинним законодавством України розмірі, що підтверджено випискою за картковим рахунком від 26.06.2020 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2020 року №41 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено на нове місце служби до м. Київ.

Позивач вважає, що враховуючи те, що на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 його не було забезпечено повністю грошовим забезпеченням, а також враховуючи позицію Верховного та Конституційного судів щодо застосування положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю до військовослужбовців Збройних Сил України, він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 починаючи з 28.02.2020 року по 24.06.2020 року

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що порядок проходження служби в Збройних Силах України та інших військових формувань урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність, таке твердження викладене у листі Міністерства соціальної політики України від 24.07.2013 року №774/13/84-13.

Військовослужбовці при проходженні ними служби отримують грошове забезпечення, однак поняття "грошове забезпечення" відрізняється від поняття "заробітна плата". Таким чином, на думку відповідача, послання позивача на КЗпП України є безпідставним, оскільки на військовослужбовців його вимоги щодо оплати праці та вирішення спорів, зокрема положення статей 116, 117 КЗпП України, не поширюються. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формувань урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Позивач, ознайомившись з відзивом на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що лист Міністерства соціальної політики України від 24.07.2013 року №774/13/84-13 не містить норм права обов`язкових до виконання, за не виконання яких наступають негативні наслідки у вигляді юридичної відповідальності, а має виключно рекомендаційний характер.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року судом витребувано від Військової частини НОМЕР_1 довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за два місяці, які передували виключенню його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з урахування висновків викладених у рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/06/20-а та довідку про відпрацьовані дні за два місяці, які передували виключенню його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий 24.12.2010 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровської області (а.с. 29-35).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2017 року №25, наказано:

Лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , який прибув 03.07.2017 року з військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого м. Харків, призначеного наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) №445 від 30.06.2017 року на посаду помічника командира військової частини з правової роботи, вважати таким, що з 04.07.2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1030 гривень на місяць, шпк "капітан юстиції".

Виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.

Виплачувати щомісячну грошову премію, яка надається за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 450% від посадового окладу, передбачену рішенням Міністра оборони України від 15.02.2017 року №1223/з/12.

Виплачувати щомісячну грошову винагороду в розмірі в розмірі 60% з 04.07.2017 року передбачену наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 зі змінами, телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 року НР248/3/9/1/1150 (а.с. 53).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2020 року №41, наказано:

Старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , помічника командира військової частини з правової роботи призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.01.2020 року №12 на посаду офіцера відділення інформаційного забезпечення інформаційно-аналітичного загону головного центру інформаційно-психологічних операцій сил спеціальних операцій Збройних Сил України вважати, що з 28.02.2020 року справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Київ.

З 28.02.2020 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати всі види атестатів.

Виплатити грошову премію, яка надається за сумлінне виконання службових обов`язків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та рішення Міністра оборони України №248/9240 від 28.12.2018 року в розмірі 75% по 28.02. 2020 року.

Виплатити надбавку за особливості проходження служби відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 та рішення Міністра оборони України №248/9240 від 28.12.2018 року в розмірі 87,8% по 28.02.2020 року.

Грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 отримав.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, за 2020 рік не отримував (а.с. 27).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/106/20-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, вирішено:

Визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 у вигляді не здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення.

Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 при обчисленні починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 року.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 01.03.2018 року по 31.12.2018 року включно вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 при обчисленні починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року №2629-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019 року.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 при обчисленні починаючи з 01.01.2020 року по 28.02.2020 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 року.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2020 року по 28.02.2020 року включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 сплатити недоплачені протягом 2018 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 року, Законом України від 23.11.2018 року №2629-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019 року та Законом України від 14.11.2019 №94-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 року (а.с. 10-25).

Відповідно Виписки за картковим рахунком клієнта за період з 22.06.2020 року по 26.06.2020 року зарахування позивачу заробітної плати та виплат прирівняних до неї в сумі 66815,79 грн відбулось 24.06.2020 року (а.с. 26). Зазначені виплати були здійсненні на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/106/20-а.

Вважаючи, що відповідачем порушено право позивача на соціальний та правовий захист, як військовослужбовця, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення на його користь з Військової частина НОМЕР_1 (військове містечко №3) середній заробіток за весь час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення в розмірі 146179,80 грн.

З матеріалів справи судом також встановлено, що відповідно до Грошового атестату від 28.02.2020 року, позивачу до 28.02.2020 року було виплачено такі види грошового забезпечення:

Оклад за військовим званням 1158,62 грн;

Посадовий оклад за 21 тарифним розрядом 4650,00 грн;

Надбавка за вислугу років 30% 1694,48 грн;

Щомісячні додаткові види грошового забезпечення: НОПС - 87,8%; таємність - 10% - 448,97 грн; премія 75% - 3367,25 грн (а.с. 36-37).

Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2020 року №676 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 в період із 10.01.2020 року по 12.01.2020 року, з 14.01.2020 року по 17.01.2020 року та з 28.01.2020 року по 31.01.2020 року перебував у відрядженні, а в період із 01.12.2019 року по 09.01.2020 року, 13.01.2020 року, з 18.01.2020 року по 27.01.2020 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 64).

Відповідно до Довідки про доходи №914 від 13.11.2020 року загальну сума доходу за період з грудня 2019 року по січень 2020 року становить 46471,50 грн, в тому числі: за грудень 2019 року 21818,91 грн, за січень 2020 року 24652,59 грн (а.с. 63).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується, зокрема, порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення).

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Водночас, таке питання врегульоване Кодексом законів про працю України.

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №807/3664/14.

Враховуючи наведене, суд вважає помилковими висновки відповідача про те, що виплата компенсації за затримку виплати при звільненні осіб, які проходили військову службу, не передбачена спеціальним законодавством, а дія норм КЗпП України на них не поширюється.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Отже, частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпПУкраїни). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Таким чином, суд вважає помилковими доводи відповідача про те, що у спірному випадку на нього не поширюється відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи наведене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року по справі №813/356/16.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2020 року №41, старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , помічника командира військової частини з правової роботи з 28.02.2020 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, видати всі види атестатів.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/106/20-а встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не здійснювався перерахунок розміру грошового забезпечення та зобов`язано нарахувати належний розмір грошового забезпечення.

Отже, після ухвалення вказаного судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/106/20-а відповідачем 24.06.2020 року здійснено нарахування позивачу коштів в сумі 66815,79 грн, тобто остаточний розрахунок при виключенні 28.02.2020 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення проведено не 28.02.2020 року.

Таким чином, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України. Підставою цього є те, що при виключенні 28.02.2020 року позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення відповідач не провів повного розрахунку і це підтверджується Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року №824/106/20-а.

Як наслідок, бездіяльність військової частини щодо непроведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є підставою для застосування ст. 117 КЗпП України.

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку в сумі 146179,80 грн, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просить стягнути з Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення в розмірі 146179,80 грн на користь ОСОБА_1 . При цьому, обчислення середнього заробітку позивач провів виходячи з виплат за грудень 2019 року та січень 2020 року, та враховуючи виплату грошової допомоги на оздоровлення.

Вказаний розрахунок суд вважає безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Порядок №260), за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення військовослужбовця обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

При цьому, згідно п. 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до п. 4 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає, зокрема одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Враховуючи наведене, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках одноразова грошова допомога на оздоровлення не враховується.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2020 року №41, старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , помічника командира військової частини з правової роботи з 28.02.2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати всі види атестатів. Таким чином, місяцями, які передували звільненню позивача були грудень 2019 року та січень 2020 року.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення позивача за два місяці перед місяцем звільнення, протягом 2 місяців, що передували місяцю звільнення зі служби, позивач отримав за грудень 2019 року та січень 2020 року грошове забезпечення в сумі 46471,50 грн. Сукупна кількість робочих днів за цей період складає 42 дні.

Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1106,46 грн (46471,50 грн / 42 календарних дні).

Затримка розрахунку при звільненні становить 80 календарних днів (період з 29.02.2020 року (день звільнення) до 24.06.2020 року (день повного розрахунку).

Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 88516,80 грн (середньоденне грошове забезпечення 1106,46 грн. х 80 календарних днів).

Враховуючи наведене, позовну вимогу про стягнення середнього заробітку в сумі 146179,80 грн слід задовольнити частково та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 88516,80 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких, за наявності правових підстав, в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Згідно з ч. 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір на суму 1462,00 грн, що підтверджується квитанцією 0.0..1. від 10.07.2020 року, у зв`язку з чим, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 877,20 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати належного розміру грошового забезпечення в розмірі 88516 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 80 коп на користь ОСОБА_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частина НОМЕР_1 судовий збір, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, на суму 877 (вісімсот сімдесят сім) грн 20 коп, сплачений відповідно до квитанції 0.0..1. від 10.07.2020 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ).

Суддя В.О. Григораш