Справа № 200/9647/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року справа №200/9647/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Геращенка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

третя особа: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька нафтова компанія» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Голубова Л.Б.) від 19 жовтня 2020 року (повний текст рішення складено 19 жовтня 2020 року) у справі №200/9647/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька нафтова компанія» до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора № 37783254 від 13.08.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора № 37783254 від 13.08.2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Позивачу роз`яснено право звернутися з даним позовом до загального суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що він подав позов саме на рішення державного реєстратора, оскільки саме цим рішенням та діями по здійсненню необґрунтованих реєстраційних дій порушено його право на належну реєстрацію прав власності. Таким чином, висновки суду першої інстанції, що між позивачем та третьою особою у справі, на момент подання позову до адміністративного суду, існує невирішений спір про право власності на обєкт нерухомого майна, та позов подано на захист порушеного права власності є такими що не відповідають обставинам справи, оскільки взагалі не відомо про будь-які порушення прав власності будь ким, крім Державного реєстратора, шляхом прийняття оскаржуваного рішення та здійснення на його підставі реєстраційних дій. Крім того, позовною заяву та доданими до неї документами підтверджується фактичне прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та здійснення на його підставі реєстраційних дій без наявності будь-яких документів, що свідчать про набуття, зміну або припинення права власності на нерухоме майно. На думку позивача, даний спір є публічно-правовим спором, щодо бездіяльності відповідача при здійсненні ним делегованих публічно-владних управлінських функцій.

На адресу суду апеляційної скарги надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У частині 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

За правилами частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора № 37783254 від 13.08.2020 року, яким здійснено перереєстрацію будівлі АЗС «ДАНС» літ.А1, прибудова А-1, навіс-Г, замощення-І, загальною площею 70,80 кв.м. на ОСОБА_2 .

Отже, між позивачем і третіми особами у справі існує невирішений спір про право власності на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює вирішення заявлених позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Приписами статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позовні вимоги заявлено позивачем на захист порушеного, на його думку, права власності на об`єкт нерухомого майна, натомість на підставі оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у третіх осіб виникло речове право, правомірність набуття якого оспорює позивач, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня та 31 жовтня 2018 року у справах № 806/1641/17, № 815/1737/17, у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 806/443/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суд від 15.05.2019 року у справі № 205/8482/15-ц.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Посилання позивача на постанови Верховного суду від 12.03.2019 року по справі №911/3594/17, від 27.02.2018 року по справі №925/1121/17, від 17.04.2019 року по справі №916/675/15 колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в них відсутні правові висновки щодо предметної юрисдикції спору.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька нафтова компанія» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №200/9647/20-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №200/9647/20-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 01 грудня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 01 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 01 грудня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко