Справа № 520/12764/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 листопада 2020 р. Справа № 520/12764/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00303-5806-2038 та №00304-5806-2038 від 07.05.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення 07.05.2020 року №00303-5806-2038 та №00304-5806-2038 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача 20.10.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 07.05.2020 року №00303-5806-2038 та №00304-5806-2038 є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

30.10.2020 року позивачем було подано відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , є власником нежитлових будівель загальною площею 644,6 м2, які розташовано за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно даних технічних паспортів нежитлові приміщення є виробничими приміщеннями.

В позовній заяві позивачкою зазначено, що протягом 2015-2020 років вищезазначена будівля використовується ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем у своїй господарській діяльності з виробництва будівельних матеріалів та виробів, зокрема, бітумної мастики для покрівельних робіт, а також будівельних металевих конструкцій та частин конструкцій для дахів.

Також судом встановлено, що контролюючим органом було винесено податкові повідомлення-рішення, а саме: від 07.05.2020 року №00303-5806-2038, яким визначено податок на нерухоме майно за 2016 рік в розмірі 18023,02 грн. та від 07.05.2020 року №00304-5806-2038, яким визначено податок на нерухоме майно за 2017 рік в розмірі 20627,20 грн.

Позивачка, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернулась за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам. зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Суд зазначає, що згідно інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 у 2016-2017 роках належить нежитлове приміщення загальною площею 644,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 09.10.2013.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПКУ питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Рішенням від 21.01.2015 №1793/1536 сесії 6-го скликання Харківської міської ради передбачена ставка податку на нерухоме майно а саме: ставка податку за 2016 рік для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб становила 27,56 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (2% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року).

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки та збори у місті Харкові" та встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсоток від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр. Ставка за 2017 рік становила 32 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року)

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення розраховані відповідно до наступних розрахунків. а саме:

Розрахунок податкового повідомлення - рішення від 07.05.2020 року №00303-5806-2038 (за 2016 рік на суму 17765,18 грн.) за нежитлове приміщення загальною площею 644,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

644,6 х 27,56 = 17765,18 грн., де 644,6 - площа нежитлової будівлі; 27,56 - ставка податку за 2016 рік (2% * 1378,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2016)

Розрахунок податкового повідомлення - рішення від 07.05.2020 року №00304-5806-2038 (за 2017 рік на суму 20627,20 грн.) за нежитлове приміщення загальною площею 644,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

644,6 х 32 = 20627,20 грн., де 644,6 - площа нежитлової будівлі; 32 - ставка податку за 2017 рік (1% * 3200,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2017)

Відповідно до п.266.7.3 ст. 266 ПК України зазначено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платники податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та /або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що позивач з зазначеним до контролюючого органу не звертався, доказів зворотного суду надано не було.

Щодо доводів позивача, що належні на праві власності об`єкти нерухомості, стосовно яких сформовані оскаржувані податкові повідомлення-рішення, за своїм функціональним призначенням належать до будівель промисловості у зв`язку з чим посилається на приписи підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та зазначає, що контролюючим органом помилково віднесено належну їй частину нежитлової будівлі до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку вважаючи належні їй нежитлові приміщення, а саме виробничої будівлі як будівлі промисловості не є об`єктами оподаткування в силу імперативних приписів закону (підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України) і податок на нерухоме майно не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними, суд зазначає наступне.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Застосування пільги, визначеної підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 17.02.2020 року у справі № 820/3556/17.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження того, що зазначена будівля за адресою: АДРЕСА_2 використовується фактично саме для виробництва будівельних матеріалів та виробів, зокрема, бітумної мастики для покрівельних робіт, а також будівельних металевих конструкцій та частин конструкцій для дахів. Надані позивачем докази лише підтверджують факт здійснення нею підприємницької діяльності з виробництва будівельних матеріалів та виробів, зокрема, бітумної мастики для покрівельних робіт, а також будівельних металевих конструкцій та частин конструкцій для дахів.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 30.11.2020.

Суддя Ю. О. Супрун