Справа № 640/20743/18
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 640/20743/18
адміністративне провадження № К/9901/6766/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В. від 17.02.2020
у справі №640/20743/18
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
до Кабінету Міністрів України, Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі також позивачі) звернулися до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі також відповідачі), в якому просили: у постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» визнати протиправними і нечинними пункт 1 в частині перерахунку пенсій з урахуванням розміру лише окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, пункт 2 в частині виплати перерахованих пенсій з 01.01.2018 - 50 %, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %, з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться цією постановою до абзацу першого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, і до Додатку 2 до цього Порядку, а також підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться цією постановою до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 під час підготовки довідок про грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій позивачів, щодо незастосування пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також щодо невнесення до цих довідок всіх видів грошового забезпечення, які вони отримували і сплачували з них єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і зобов`язати його підготувати і подати Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві ці довідки із застосуванням пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також із внесенням до цих довідок всіх видів грошового забезпечення, які вони отримували і з яких сплачували єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, але не обмежуючись, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки, яка передбачає доступ до державної таємниці, доплат за науковий ступінь і вчене звання, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за підтримку бойової готовності, одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової премій згідно із Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, індексації грошового забезпечення; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо перерахунку пенсій позивачів без застосування пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також без внесення до довідок про їх грошове забезпечення всіх його видів, які вони отримували і з яких сплачували єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та зобов`язати його перерахувати і виплатити їм пенсії із врахуванням попередніх виплат на підставі довідок Київського міського військового комісаріату.
2. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2019 позовну заяву повернуто позивачам.
3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
4. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/20743/18. Позовні вимоги роз`єднано. Виділено в окреме провадження позовні вимоги, заявлені позивачами до Київського міського військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Позовні вимоги, заявлені до Кабінету Міністрів України, залишено на розгляді в адміністративній справі №640/20743/18.
5. 02.12.2019 позивачами до суду подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої останні просять суд у постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» визнати протиправними і скасувати пункт 1 в частині перерахунку пенсій з урахуванням розміру лише окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, пункт 2 в частині виплати перерахованих пенсій з 01.01.2018 - 50 %, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %, з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться цією постановою до абзацу першого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, і до Додатку 2 до цього Порядку, а також підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться цією постановою до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» визнати протиправною і скасувати.
6. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.12.2019 закрито провадження в адміністративній справі № 640/20743/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та підпункту 2 пункту 2 змін, що вносяться цією постановою до абзацу першого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, і до Додатку 2 до цього Порядку.
7. Позивачі з даним рішенням не погодилися, тому звернулися до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.12.2019 залишено без руху.
9. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.12.2019 у даній справі повернуто апелянту.
10. 10.03.2020 до Верховного Суду від позивачів надійшла касаційна скарга на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, в якій просять її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
11. Ухвалою Верховного Суду від 13.07.2020 відкрито касаційне провадження у даній справі.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Шостий апеляційний адміністративний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги, виходив з того, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, однак вимоги такої позивачами не виконано. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху було те, що апелянтами не в повному обсязі сплачено судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір». 10.02.2020 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, в якому апелянти просять суд врахувати оплату судового збору у повному обсязі та відкрити апеляційне провадження або обґрунтувати мотиви відхилення цього доводу і продовжити процесуальний строк для його доплати. Однак оскільки апелянту було надано достатній строк для усунення недоліків, а такими не зазначено на який саме строк необхідно продовжити термін для усунення недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про продовження строку для усунення недоліків не підлягає задоволенню.
ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. Позивачі у касаційній скарзі не погоджуються з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права у вирішенні питання щодо звільнення позивачів як військовослужбовців від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому попри їх звернення з позовом після звільнення з військової служби, вони звільнені від сплати судового збору в усіх судових інстанціях відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Якщо касаційний суд дійде висновку про помилковість доводів позивачів про звільнення їх від сплати судового збору в адміністративному судочинстві у справах, пов`язаних із виконанням військового обов`язку, зокрема, що стосується соціальних прав, у разі звернення їх з позовом після звільнення з військової служби, то ця справа має розглядатися в цивільному судочинстві. Судом апеляційної інстанції не враховано, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою позивачі додали до неї документ про сплату судового збору ОСОБА_1 в розмірі 1921,00 грн, чим виконали вимогу підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Судом апеляційної інстанції також не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.10.2018 у справі №715/23/17, щодо того, що законом не заборонено сплату судового збору одним із позивачів за інших. Вимога про оплату судового збору всіма позивачами виникатиме в разі оскарження рішення суду, тоді як за подання апеляційної скарги на ухвалу суду Закон України «Про судовий збір» вимагає сплатити лише один прожитковий мінімум для працездатних осіб, незалежно від того, скільки осіб її подали. Повертаючи ухвалою від 17.02.2020 апеляційну скаргу позивачів, суд апеляційної інстанції не впорався зі своїм обов`язком щодо забезпечення єдності судової практики, оскільки за подання апеляційної скарги у даній справі на ухвалу суду першої інстанції від 18.02.2019 про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 вже оплачував судовий збір за всіх позивачів у розмірі 9605,00 грн, але ухвалою від 02.10.2019 суд апеляційної інстанції повернув ОСОБА_1 7684,00 грн, які були ним надмірно сплачено. Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без руху та у подальшому повертаючи її, проявив надмірний формалізм, оскільки відхилив заяву позивачів про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги із посиланням на незазначення ними бажаного строку, тоді як цієї вимоги, а також форми заяви немає у статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).
ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
15. Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
16. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
17. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
18. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
19. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цьому конституційному положенню кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
20. Згідно з частиною другою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу.
21. Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
22. Положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
23. Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення апеляційної скарги.
24. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
25. Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
26. За приписами частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
27. Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
28. Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу від 27.01.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, виходив з того, що згідно з абзацом 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду судовий збір має бути сплачено кожним із скаржників у розмірі 1921,00 грн. Натомість апелянтом до апеляційної скарги долучено документ про сплату судового збору на суму 1921,00 грн замість необхідних 9605,00 грн.
29. Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги ухвали від 27.01.2020 про залишення апеляційної скарги без руху позивачами не виконано, натомість апелянту було надано достатній строк для усунення недоліків, а апелянтами не зазначено, на який саме строк необхідно продовжити термін для усунення недоліків апеляційної скарги, а тому клопотання про продовження строку для усунення недоліків не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню.
30. З такими висновками суду апеляційної інстанції позивачі не погоджуються, посилаючись, зокрема, на те, що таким не враховано, що вони звільнені від сплати судового збору у даній категорії справ.
31. У даному контексті колегія суддів зазначає наступне.
32. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (далі також - Закон №3674-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
33. Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).
34. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
35. З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачами у касаційній скарзі, що станом на момент подання апеляційної скарги такі звільнені з військової служби.
36. Доказів того, що позивачі були призваними на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і у цьому статусі подавали апеляційну скаргу до суду у даній справі суду апеляційної інстанції не надано.
37. Отже, станом на момент звернення з апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду позивачі не належали до визначених пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суб`єктів, які звільненні від сплати судового збору.
38. Натомість визначальною обставиною для застосування пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є наявність у особи статусу військовослужбовця або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори на момент подання відповідної позовної заяви (апеляційної скарги тощо).
39. Аналогічний висновок щодо застосування вказаної норми права викладений у постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі 522/8827/17, від 27.02.2020 у справі №826/12929/17 та від 11.06.2020 у справі №825/996/17.
40. Таким чином, зважаючи на те, що позивачі не перебувають на військовій службі, а є звільненими з військової служби, то і судовий збір має сплачуватися ними на загальних підставах.
41. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №260/343/19.
42. Колегія суддів відхиляє доводи позивачів, викладені у касаційній скарзі, що у випадку, якщо касаційний суд дійде висновку про помилковість викладених ними доводів у касаційній скарзі про звільнення від їх сплати судового збору, то ця справа має розглядатися в цивільному судочинстві, оскільки вказана підстава не свідчить про порушення судами попередніх інстанцій правил юрисдикції, натомість суд касаційної інстанції зауважує, що у межах даної справи переглядає лише ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
43. Щодо доводів позивачів про правильність сплати ними судового збору при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі колегія суддів зазначає наступне.
44. Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону № 3674-VІ.
45. Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої цієї статті ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду визначена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
46. Згідно з абзацом 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статті 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.
47. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що за звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції судовий збір має бути сплачено кожним із скаржників.
48. Натомість, як встановлено судом апеляційної інстанції, за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір лише одним позивачем у розмірі 1921,00 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019).
49. З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи позивачів, викладені у касаційній скарзі щодо можливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги лише одним позивачем у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.10.2018 у справі №715/23/17, щодо того, що законом не заборонено сплату судового збору одним із позивачів за інших.
50. Помилковими є доводи позивачів щодо невиконання судом апеляційної інстанції свого обов`язку щодо забезпечення єдності судової практики, оскільки за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 18.02.2019 про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 вже оплачував судовий збір за всіх позивачів у розмірі 9605,00 грн, але ухвалою від 02.10.2019 суд апеляційної інстанції повернув ОСОБА_1 7684,00 грн, які були ним надмірно сплачено, так як у суду апеляційної відсутній обов`язок при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах судів апеляційних інстанцій.
51. Щодо доводів позивача про помилковість висновків суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні заяви позивачів про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
52. Як установлено судом апеляційної інстанції, позивачі на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 10.02.2020 надіслали клопотання, в якому просили суд врахувати здійснену ними оплату судового збору у повному обсязі та відкрити апеляційне провадження або обґрунтувати мотиви відхилення цього доводу і продовжити процесуальний строк для його доплати.
53. Основним доводом відмови в задоволенні заявленого позивачами клопотання суд апеляційної інстанції зазначив те, що позивачами не зазначено, на який саме строк необхідно продовжити термін для усунення недоліків апеляційної скарги.
54. Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
55. Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
56. Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.
57. Суд зазначає, що хоча положення частини другої статті 121 КАС України і містить диспозитивну норму, тобто встановлюють право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом в межах процесуального закону з належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.
58. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 360/3729/18.
59. Натомість незазначення позивачами у клопотанні строку, на який необхідно продовжити термін для усунення недоліків апеляційної скарги, як підстава для відмови у задоволенні такого не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки таким не передбачено обов`язку учасника справи визначати самостійно такий строк.
60. Колегія суддів вважає, що враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання позивачів про продовження процесуального строку не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.
61. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
62. Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
63. За таких обставин, Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачів з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим це рішення підлягає скасуванню із передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
64. Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
65. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
66. Враховуючи зазначене, касаційна скарга позивачів підлягає задоволенню, а ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
67. З огляду на те, що суд касаційної інстанції направляє справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 скасувати, а справу № 640/20743/18 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний
Судді: Я.О. Берназюк
В.М. Шарапа