Справа № 814/197/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 814/197/15

адміністративне провадження № К/9901/31410/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора (правонаступник Генеральної прокуратури України), Генерального прокурора України, Прокуратури Миколаївської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (правонаступник Генеральної прокуратури України), Генерального прокурора України, Прокуратури Миколаївської області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1464к;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Снігурівського району Миколаївської області з 24 жовтня 2014 року;

- стягнути з Прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по день постановлення судового рішення;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

03 червня 2020 року рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23.10.2014 № 1464к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора Снігурівського району Миколаївської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Снігурівського району Миколаївської області з 24 жовтня 2014 року.

Зобов`язано Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код за ) протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили надіслати це рішення до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код за ) для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відомостей про застосування до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII "Про очищення влади".

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Прокуратури Миколаївської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 03 червня 2020 року відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Снігурівського району Миколаївської області підлягає негайному виконанню.

15 жовтня 2020 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора надіслати судове рішення на адресу Міністерства юстиції України.

Ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Прокуратури Миколаївської області (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 24 жовтня 2014 року по 03 червня 2020 року в сумі 680 369 (шістсот вісімдесят тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 44 коп. З даної суми належить утримати обов`язкові податки та збори.

У задоволенні вимог про зобов`язання Офісу Генерального прокурора протягом трьох робочих днів, із дня набрання судовим рішенням законної сили, надіслати дане рішення до Міністерства юстиції України для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 №1682-VII - відмовлено.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року - залишено без змін.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Миколаївська обласна прокуратура подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 23 листопада 2020 року.

У касаційній скарзі Миколаївська обласна прокуратура посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 800/235/17. Крім того, у тексті касаційної скарги заявник також послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 та №800/186/17.

Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених представником Офісу Генерального прокурора постанов Верховного Суду, судом касаційної інстанції встановлено, що обставини справ №800/235/17, №800/547/17 та №800/186/17 не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справах №800/235/17 та №800/186/17 предметом спору були рішення Вищої ради правосуддя, яким суддю визнано таким, що порушує вимоги щодо несумісності посад, через що звільнено з посади судді. У справі №800/547/17 Верховний Суд висловив правову позицію у спорі щодо рішення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення.

Натомість, зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі свідчить про те, предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення особи з посади прокурора Снігурівського району Миколаївської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України. Підставою такого звільнення стало те, що позивач обіймав зазначену посаду у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, що підпадає під дію санкцій, установлених Законом України "Про очищення влади".

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідач покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора (правонаступник Генеральної прокуратури України), Генерального прокурора України, Прокуратури Миколаївської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова