Справа № 804/7654/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року Справа № 804/7654/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняШелгуновій І.А.
представника позивача представника відповідача Капран Р.В. Резнікова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Інтерстройсервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПП Інтерстройсервіс" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, у якому просить:
Визнано протиправними дії Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення змін до показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ ПП Інтерстройсервіс в автоматизованій системі співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України Податковий блок на підставі Акту № 242/22-01/34918787 від 22.04.2014 року.
Зобов`язано Дніпропетровську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ ПП Інтерстройсервіс в автоматизованій системі співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України Податковий блок за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року у стані до внесенні змін на підставі Акту № 242/22-01/34918787 від 22.04.2014 року.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року Апеляційну скаргу Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Відродження до Східно-Дніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення скасовано в частині задоволення позовних вимог:
щодо визнання протиправними дій Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про внесення змін до показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ ПП Інтерстройсервіс в автоматизованій системі співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України Податковий блок на підставі Акту № 242/22-01/34918787 від 22.04.2014 року
та щодо зобов`язання Дніпропетровську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ ПП Інтерстройсервіс в автоматизованій системі співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України Податковий блок за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року у стані до внесенні змін на підставі Акту № 242/22-01/34918787 від 22.04.2014 року.
В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою від 20 листопада 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ПП Інтерстройсервіс та Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнив частково.
В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року в частині, не скасованій постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року залишити без змін.
Як зазначено у Постанові від 20 листопада 2019 року Верховним Судом, що судами не наведено відповідного аналізу норм матеріального права, зміст яких став передумовою для висновку у рішеннях. Як наслідок, не м з`ясовано в повному обсязі усі обставини, з якими контролюючий орган пов`язує порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині формування податкового кредиту за наслідками операцій із придбання робіт (послуг), вартість яких не була компенсована Товариством й не сплачено у її складі відповідної суми ПДВ.
Справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.
В засіданні замінено відповідача на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
В частині вимог, що розглядаються на новому розгляді, відповідачем надано відзив та заперечення, в яких позивач зазначив, що вартість виконаних за договором робіт (в тому числі ПДВ) була оплачена частково в сумі 365000 грн. з причин, що не залежали від волі позивача. В подальшому позивачем підтверджено суму заборгованості підписаним актом звірки станом на 30.06.2011 рік. А тому в силу приписів ст.264 ЦКУ перебіг трирічного строку позовної давності розпочинається заново і станом на день перевірки не сплинув.
В судовому засіданні представник позивача підтримав свою позицію, просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З 11.03.2014 року по 14.04.2014 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт № 242/22-01/34918787 від 22.04.2014 року.
Перевіркою встановлено, що позивачем:
- занижено податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 260 745,00 грн.;
- занижено ПДВ на суму 121 017,00 грн.;
- завищено валові витрати на суму 5727215,00 грн.;
- завищено валовий дохід на суму 15087210,00 грн.;
- завищено податковий кредит на суму 1145443,00 грн.
На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем складено:
З матеріалів справи судом встановлено, що у позивача на день податкової перевірки існувала кредиторська заборгованість перед ТОВ ІСК Житлопромбуд у сумі 154659,04 грн. за договором підряду від 23.04.2010 року № 44/04.
Факт існування вказаної заборгованості підтверджується листом позивача від 07.07.2011 року № 45/2, який адресовано ТОВ ІСК Житлопромбуд та актом звірки станом на 07.07.2011 року, який підписано позивачем.
Вказане рішення внесено до ЄДРПОУ 10.07.2012 року, про що зроблений відповідний реєстраційний запис.
Згідно п.14.1.11 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість заборгованість це, зокрема, заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.
Відповідно до п.135.5.4 ст. 135 Податкового кодексу України до складу інших доходів включаються вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Таким чином, якщо сума кредиторської заборгованості платника податків за неоплачені товари/послуги залишається не стягнутою після набрання законної сили судовим рішення, яким суб`єкта господарювання (кредитора) визнано банкрутом, то у податковому періоді, на який припадає набрання рішенням суду законної сили, такі товар/послуги вважаються безоплатно отриманими і платник податків повинен включити всю суму такого непогашеної кредиторської заборгованості до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.
У положеннях п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якою встановлені особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту), зазначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, то сума податкового кредиту (зокрема, отримувача) підлягає відповідному корегуванню.
Статтею 192 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту. Серед вказаного переліку відсутня така підстава для коригування податкового кредиту як списання безнадійної кредиторської заборгованості. Зазначена норма не регулює операції визнання заборгованості безнадійною. У разі визнання заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товари/послуги, а у продавця не виникає обов`язку виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкового кредиту.
Під час списання безнадійної кредиторської заборгованості коригування податкових зобов`язань продавця не відбувається, у зв`язку з чим положення ст. 192 не діють. Тому законодавством не прямо передбачено обов`язок коригування податкового кредиту на суму ПДВ у складі безнадійної кредиторської заборгованості.
Суд зазначає, що норми ПК України (зокрема, ст. 192 ПК України) містять виключний перелік підстав для проведення коригування, в якому відсутні операції з прощення/списання кредиторської заборгованості. Окрім того, положення податкового законодавства не містять прямої вказівки на залежність права на податковий кредит з оплатністю товарів/послуг. Тому неправомірною є позиція, що ПК України покладає обов`язок на платників податку на додану вартість, у разі списання кредиторської заборгованості, здійснювати коригування податкового кредиту.
При списанні будь-якої заборгованості як дебіторської, так і кредиторської податок на додану вартість, обрахований в ціні придбання або продажу товарів/послуг, не коригується.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у разі задоволення позову підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова