Справа № 640/6575/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 грудня 2020 року м. Київ № 640/6575/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі:

за позовомОСОБА_1
доНаціональної академії внутрішніх справ
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 звернувся із позовом до Національної академії внутрішніх справ, у якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розрахунків компенсації втрати частини доходів за період незаконного звільнення з 03.04.2015 по 02.11.2015 та не здійснення виплат компенсації втрати частини доходів за період незаконного звільнення з 03.04.2015 по 02.11.2015; зобов`язати відповідача здійснити розрахунки компенсації втрати частини доходів за період незаконного звільнення з 03.04.2015 по 02.11.2015; зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за період незаконного звільнення з 03.04.2015 по 02.11.2015.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019, для розгляду адміністративної справи №640/6575/19 визначено суддю Смолія І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 скасовано, а справу №640/6575/19 направлено до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 суддею Смолієм І.В. прийнято адміністративну справу № 640/6575/19 до провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 задоволено заяву про самовідвід судді Смолія І. В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2020 прийнято справу до провадження судді Мазур А.С. та ухвалено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) від позивача надійшла заява про відвід судді Мазур А.С., яка обґрунтована тим, що суддею було надано перевагу над розглядом інших справ, ніж над справою позивача та винесено 201 судове рішення по низці адміністративних справ. На думку заявника, така перевага є незаконною та протиправною, що позбавляє останнього права на справедливий суд і є підставою для відводу судді по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020 визнано заяву про самовідвід необґрунтованою та передано на розподіл, в порядку вимог ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду даної заяви визначено суддю Качура І.А .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) від позивача повторно надійшла заява про відвід судді Мазур А.С., яка обґрунтована тим, що, на думку позивача, суддя Мазур А.С. 21.10.2020 перебувала у відпустці, а відтак, в останнього є сумніви щодо правомірності винесення Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020 про визнання заяви ОСОБА_1 про самовідвід судді необґрунтованою. Крім того, вищенаведене свідчить про надмірну зацікавленість й опосередкованість судді Мазур А.С. у розгляді даної адміністративної справи, що у свою чергу є підставою для відводу судді згідно вимог ч. 1 п. 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Так, підстави для відводу судді визначені ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Дійсно, з вищевказаного слідує, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише суб`єктивні припущення про існування певної упередженості у судді, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Проаналізувавши заяву про відвід судді вбачається, що заявник сумнівається в правомірності постановлення Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020, на що суд зазначає наступне.

Так, суддя Мазур А.С. у період з 23.10.2020 по 03.11.2020 перебувала у додатковій відпустці, що у свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів заявника щодо протиправності Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020, а відтак, суд приходить до висновку, що позивачем в заяві не наведено обставин, передбачених ст. 36, ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав для відводу судді. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність сумнівів у безсторонності головуючого судді, заявлене клопотання не містить.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно з частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід судді, не доводять наявності визначених процесуальним законом підстав, за яких суддя підлягає відводу, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України зокрема, ч. 4 вказаної норми встановлено, зокрема, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За таких обставин, суд дійшов висновку передати дану адміністративну справу у відповідності до вимог ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 40, 236, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мазур А.С. необґрунтованою.

Передати адміністративну справу №640/6575/19 для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя А.С. Мазур