Справа № 440/2695/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа №440/2695/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтавського районного військового комісаріату про скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України (надалі - ОК "Північ"), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ), у якому просив:
скасувати наказ від 7.04.2020 №173, виданий командувачем військ ОК "Північ" як незаконний;
скасувати наказ від 17.04.2020 №107, виданий військовим комісаром Полтавського РВК як незаконний;
поновити ОСОБА_1 на посаді заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 сплатити ОСОБА_1 щомісячну заробітну плату у розмірі 15969,75 грн згідно відомостей за час вимушеного прогулу, здійснивши розрахунок заробітної плати за кожен місяць з 24.04.2020 до дня прийняття рішення судом.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що його безпідставно звільнено із займаної посади та військової служби через службову невідповідність. За твердженням позивача, під час проходження військової служби він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, мав численні заохочення, є учасником бойових дій (брав участь в антитерористичній операції), а його звільнення є наслідком упередженого відношення до нього з боку вищого командування.

2. Позиція відповідачів.

Полтавський РВК позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 107-113/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що під час проходження військової служби позивач неодноразово порушував військову дисципліну, до нього неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну службову відповідність. Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку (відсутність на військовій службі у період з 17.02.2020 по 20.02.2020 без поважних причин) встановлена за результатами службового розслідування, а також підтверджена постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2020 у справі №552/859/20, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2465,00 грн. Окрім того, 16.02.2020 стосовно позивача УПП в Полтавській області прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 4 чь. 126 КУпАП з накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.04.2020 у справі №554/1385/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На цій підставі, представник відповідача вважала, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та підтверджено матеріалами справи.
ІНФОРМАЦІЯ_3 надав до суду відзив на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /т. 1, а.с. 126-133/. При цьому посилався на те, що звільнення позивача відбулось на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством. На момент звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав чинні дисциплінарні стягнення, накази про застосування яких ним не оскаржені. Факт незаконної відсутності на військовій службі з 17.02.2020 по 20.02.2020 підтверджений висновками службового розслідування та постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2020 у справі №552/859/20. Притягнення позивача за вчинене правопорушення до адміністративної та дисциплінарної відповідальності не порушує вимоги статті 61 Конституції України, оскільки має місце застосування різних видів відповідальності.
ОК " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (військова частина НОМЕР_1 ) позов не визнало, надавши до суду відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості /т. 2, а.с. 1-3/. Звертав увагу на те, що питання проходження військовослужбовцями військової служби регулюється спеціальним законодавством, а норми КЗпП не поширюються на порядок звільнення з військової служби. На переконання відповідача, командувач військ ОК "Північ", видаючи наказ від 07.04.2020 №173, діяв в межах та у спосіб, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №551-ХIV.

3. Інші заяви по суті справи.

31.07.2020 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на тому, що його звільнення з військової служби є незаконним, оскільки за вчинене дисциплінарне порушення (відсутність на військовій службі без поважних причин з 17.02.2020 по 20.02.2020) його притягнуто до адміністративної та дисциплінарної відповідальності, що суперечить положенням статті 61 Конституції України /т. 2, а.с. 124-126/.
06.08.2020 до суду надійшли заперечення ІНФОРМАЦІЯ_7 на відповідь, у яких представник відповідача наголошував на правомірності спірних наказів, доведеності вчинення позивачем дисциплінарного проступку та адекватності застосованого до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення /т. 2, а.с. 128-129/.
05.10.2020, до завершення підготовчого провадження, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог /т. 2, а.с. 142-144/, у якій ОСОБА_1 уточнив, що просить скасувати як незаконний наказ від 17.04.2020 №107, виданий командиром військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) /ОК "Північ"/.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження /т. 1, а.с. 94/.
Підготовче засідання 01.07.2020 не проводилось з огляду на перебування судді у відпустці /т. 2, а.с. 100/.
Підготовче засідання 14.07.2020 відкладено за клопотанням представника позивача /т. 2, а.с. 109/.
У підготовчому засіданні 29.07.2020 встановлені строки для подання сторонами відповіді на відзив та заперечення на відповідь, з урахуванням чого відкладено підготовче засідання /т. 2, а.с. 117-118/.
У підготовчому засіданні 12.08.2020 оголошено перерву з огляду на задоволення клопотання представника позивача щодо надання часу для підготовки заяви про уточнення позовних вимог /т. 2, а.с. 132-133/.
У підготовчому засіданні 06.10.2020 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
У судове засідання 27.10.2020 учасники справи не з`явились.
26.10.2020 на електронну адресу суду надійшла заява від адресата " ІНФОРМАЦІЯ_8 " про відкладення розгляду справи на іншу дату, подана від імені представника позивача, адвоката Гончаренка О.В. /т. 2, а.с. 155/.
Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Оскільки отримана судом заява не підписана кваліфікованим електронним підписом особи, яка її подала, подана без застосування можливостей підсистеми "Електронний суд" та до неї не додано доказів на підтвердження викладених у зверненні обставин, суд протокольною ухвалою від 27.10.2020 повернув таку заяву без розгляду.
Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення представника позивача про судове засідання /т. 2, а.с. 150/ та за відсутності у матеріалах справи відомостей про наявність поважних причин його неявки у судове засідання, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи по суті без участі представника позивача.
Представник Полтавського ОВК надав до суду заяву про розгляд справи без його участі /т. 2, а.с. 156/.
Представники Полтавського РВК та ОК "Північ" надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у порядку письмового провадження /т. 2, а.с. 157, 158/.
У силу частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням наведеного, у судовому засіданні 27.10.2020 суд розпочав розгляд справи по суті та перейшов до її розгляду у порядку письмового провадження.
Частиною другою статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Обставини справи

ОСОБА_1 з 28.04.2015 прийнятий на військову службу за контрактом до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію /т. 1, а.с. 102 - зворот/.
У період з 20.10.2018 по 26.06.2019 позивач проходив військову службу на посаді заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_9 , а з 27.06.2019 призначений на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК /т. 1, а.с.103 - зворот, 134, 153-155/.
Зі змісту службової картки лейтенанта ОСОБА_1 суд встановив, що до позивача за період проходження військової служби у Оржицькому РВК неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення, а саме: наказом Оржицького РВК від 21.11.2018 №83 - зауваження за нетактовну поведінку з вище стоячим начальником (оперативним черговим Полтавського ОВК), наказом Полтавського ОВК від 08.02.2019 №59 - сувора догана за порушення статей 11, 12, 13, 49, 50, 56 Статуту ВС ЗСУ та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пунктів 3.10, 4.1 наказу МОУ від 31.12.1999 №412 "Про кодекс честі офіцера ЗСУ"; наказом Оржицького РВК від 21.06.2019 №47 - попередження про неповну службову відповідність за порушення статті 14 Статут внутрішньої служби ЗСУ, статей 1, 2, 4, 5, 6, 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ /т. 1, а.с. 136-137, 138-152/.
Службовою характеристикою ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 позивач охарактеризований як такий, що за своїми морально-діловими якостями займаній посаді не відповідає /т. 1, а.с. 144/.
Зі змісту службової картки лейтенанта ОСОБА_1 суд встановив, що за період проходження військової служби у Полтавському РВК позивачу двічі оголошувалась подяка (30.09.2019 та 24.10.2019) за сумлінне виконання службових обов`язків та неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення, а саме: наказом Полтавського РВК від 04.12.2019 №129 - сувора догана за порушення статей 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та статей 11, 16, 35, 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ; наказом Полтавського РВК від 21.02.2020 - догана за неналежне відпрацювання документів на 2020 рік /т. 1, а.с. 156-160, 161-163/.
25.02.2020 військовим комісаром Полтавського РВК затверджено акт службового розслідування стосовно відсутності лейтенанта ОСОБА_1 на службі у період з 17 по 20 лютого 2020 року без поважних причин, яким пропонувалось облікувати порушення військової дисципліни, вчинене лейтенантом ОСОБА_1 ; за свідоме, грубе та систематичне порушення вимог статей 11, 12, 16, 49 Статуту ВС ЗСУ та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, враховуючи те, що попередньо накладені стягнення на військовослужбовця не відіграли своєї виховної ролі, беручи до уваги не зняте дисциплінарне стягнення (попередження про неповну службову відповідність) - направити на розгляд військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 клопотання про звільнення позивача з військової служби за службовою невідповідністю /т. 1, а.с. 165-168/.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.02.2020 №25 "Про результати службового розслідування" визначено підготувати клопотання перед вищим командуванням про накладення на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність /т. 1, а.с. 172-174/.
Наказом командувача військ ОК "Північ" від 05.03.2020 №106 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 " вирішено за системне невиконання службових обов`язків, неодноразове порушення військової дисципліни, невиконання обов`язків, доручених за посадою, та порушення вимог статей 11, 12, 13, 14, 16, 49 Статуту ВС ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ заступнику військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК лейтенанту ОСОБА_1 оголосити дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом "ж" статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, - звільнення з військової служби через службову невідповідність /т. 1, а.с. 179-181/.
Наказом командувача військ ОК "Північ" від 26.03.2020 №158 наказ від 05.03.2020 №106 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 " скасовано з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення /т. 1, а.с. 183/.
Листом від 27.03.2020 №5/544 за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 визначено за необхідне призначити додаткове службове розслідування за фактом відсутності лейтенанта ОСОБА_1 на службі у період з 17 по 20 лютого 2020 року без поважних причин /т. 1, а.с. 184/.
Наказом військового комісара Полтавського РВК від 27.03.2020 №34 "Про призначення службового розслідування" призначено додаткове службове розслідування за фактом відсутності лейтенанта ОСОБА_1 на службі у період з 17 по 20 лютого 2020 року без поважних причин /т. 1, а.с. 185/.
31.03.2020 за результатами додаткового службового розслідування складено акт №7/543, у якому констатовано факт умисної відсутності позивача на військовій службі без поважних причин у період з 17.02.2020 по 20.02.2020 /т. 1, а.с. 187-194/.
Наказом військового комісара Полтавського РВК від 31.03.2020 №35 "Про результати службового розслідування" вирішено за порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 49, 199, 200 Статуту ВС ЗСУ та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, враховуючи те, що попередньо накладені стягнення на військовослужбовця не відіграли своєї виховної ролі, беручи до уваги не зняте дисциплінарне стягнення (попередження про неповну службову відповідність) - направити на розгляд військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 клопотання про звільнення позивача з військової служби за службовою невідповідністю /т. 1, а.с. 195-196/.
02.04.2020 за вих. №5/591 Полтавським ОВК скеровано командиру військової частини НОМЕР_1 листа з клопотанням про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність /т. 1, а.с. 201-203/.
Наказом командувача військ ОК "Північ" від 07.04.2020 №173 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 " вирішено за системне невиконання службових обов`язків, неодноразове порушення військової дисципліни, невиконання обов`язків, доручених за посадою, та порушення вимог статей 11, 12, 13, 14, 16, 49 Статуту ВС ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ заступнику військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК лейтенанту ОСОБА_1 оголосити дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом "ж" статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, - звільнення з військової служби через службову невідповідність /т. 2, а.с. 4-6/.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2020 №107 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" лейтенанта ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК, звільнено з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) /т. 1, а.с. 209 - зворот/.
Наказом військового комісара Полтавського РВК від 24.04.2020 №35 (пункт 2) лейтенанта ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК, звільненого з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 24.04.2020 виключено із списків особового складу Полтавського РВК та усіх видів забезпечення /т. 1, а.с. 210-211/.
Не погодившись із зазначеними наказами, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини урегульовані законами України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII), від 24.03.1999 №551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (надалі - Дисциплінарний статут), від 24.03.1999 №548-XIV "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (надалі - Статут внутрішньої служби).
Так, відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
У силу положень статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Згідно зі статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.
Зокрема, статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Також, у силу положень статті 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як визначено статтею 49 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
За змістом підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через службову невідповідність.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом цього спору є правомірність рішень відповідачів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII - через службову невідповідність.
Звільнення особи за службовою невідповідністю є одним з видів дисциплінарних стягнень, які накладаються на військовослужбовців відповідно до положень Дисциплінарного статуту у разі застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення.
Суд зауважує, що Дисциплінарний статут та Статут внутрішньої служби, проголошуючи військову службу у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, державною службою особливого характеру, покладають на військовослужбовців додаткові зобов`язання з дотримання військової дисципліни, сумлінного і чесного виконання військового обов`язку.
У цій справі судом встановлено, що прийняттю рішення про звільнення позивача з військової служби передувало проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 правопорушення.
За висновком службового розслідування позивач направлений для проходження медико-психологічної реабілітації до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Пуща Водиця" (м. Київ) тривалістю 23 доби з 25.01.2020 по 16.02.2020 /т. 2, а.с. 22-26/.
23.01.2020 з позивачем проведений інструктаж, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у Журналі обліку інструктажу особового складу, який вибуває у відпустки та відрядження Полтавського РВК /т. 2, а.с. 27-28/.
16.02.2020 лейтенант ОСОБА_1 зателефонував військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_6 і повідомив, що йому продовжили термін лікування у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування "Пуща Водиця", однак жодних документів не надав.
У матеріалах справи докази продовження позивачу терміну лікування у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування "Пуща Водиця" відсутні.
Натомість, як встановлено у ході службового розслідування, у продовженні терміну лікування позивачу відмовлено та 15.02.2020 лейтенант ОСОБА_1 виписаний з лікувального закладу, що підтверджено зворотнім талоном до відпустки №733 /т. 2, а.с. 30/.
У період з 17.02.2020 по 20.02.2020 позивач для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився, у матеріалах справи відсутні належні докази, що вказували б на наявність поважних причин неявки позивача до місця несення служби.

При цьому, як зазначено у висновку службового розслідування, співмешканка позивача - гр. ОСОБА_2 17.02.2020 у телефонній розмові повідомила військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 перебуває у м. Полтаві.
У період з 17 по 20 лютого 2020 року позивач неодноразово у телефонній розмові повідомляв безпосереднього керівника - військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 про те, що він перебуває на лікуванні. Проте належні докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані ні у ході службового розслідування, ані під час розгляду справи у суді.
Листом від 19.02.2020 вих.№7/350 за підписом начальника Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" повідомлено, що лейтенант ОСОБА_1 на стаціонарному, амбулаторному лікуванні та обстеженні не перебував /т. 2, а.с. 32/.
Позивач від надання пояснень з приводу обставин своєї відсутності за місцем несення служби з 17.02.2020 по 20.02.2020 відмовився, що підтверджено актом від 31.03.2020 /а.с. 39/.
Разом з цим, листом від 24.02.2020 вих.№1/380 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до начальника УПП в Полтавській області з проханням надати інформацію про вчинення ДТП у період з 15.02.2020 по 22.02.2020 на території м. Полтави та Полтавської області лейтенантом ОСОБА_1 /т. 2, а.с. 33/.
Листом від 24.02.2020 вих.№2600/41/26/03-2020 Департамент патрульної поліції УПП в Полтавській області повідомив, що за даними підсистеми "адмінпрактика" Інформаційного порталу Національної поліції стосовно гр. ОСОБА_1 складались такі адміністративні матеріали:
16.02.2020 посадовою особою УПП складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн;
16.02.2020 посадовою особою УПП складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що направлений для розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави /а.с. 34/.
Як встановлено у ході розгляду справи, постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.04.2020 у справі №554/1385/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік /т. 2, а.с. 161-164/. При цьому, судом встановлено, що 16.02.2020, близько 02 год. 54 хв., порушник ОСОБА_1 , в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України керував автомобілем "AUDI A6" д.н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук).
Крім того, як встановлено у ході службового розслідування, 21.02.2020, після виходу позивача на службу, старшим офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку майором ОСОБА_4 складено протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП /а.с. 57-59/. Цим протоколом встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 в умовах особливого періоду з 17.02.2020 по 21.02.2020 був відсутній на службі без поважних причин та не виконував службові обов`язки, доручені йому за посадою /т. 2, а.с. 57-59/.
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2020 у справі №552/859/20, що набрала законної сили 03.03.2020, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 2465,00 грн /т. 2, а.с. 165/.
Так, статтею 172-15 КУпАП передбачено, що недбале ставлення військової службової особи до військової служби - тягне за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, - тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Згідно з частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, факт відсутності позивача в умовах особливого режиму за місцем несення служби у період з 17.02.2020 по 20.02.2020 та недбалого ставлення військової службової особи до військової служби встановлений постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2020 у справі №552/859/20, що позивачем не оскаржена та набрала законної сили 03.03.2020.
Зазначене судове рішення правомірно враховане Полтавським РВК у ході проведення службового розслідування за фактом вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
За вищевикладених обставин суд констатує, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку та порушення ним військової дисципліни в умовах дії в Україні особливого періоду підтверджений за результатами службового розслідування та не спростований у ході розгляду цієї справи у суді.
Оцінюючи доводи позивача про подвійне притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення з огляду на застосування до ОСОБА_1 адміністративного та дисциплінарного стягнень, суд виходить з таких міркувань.
У силу статті 61 Основного Закону України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Суд зауважує, що заходи юридичної відповідальності суперечитимуть вказаній вимозі та змісту принципу non bis in idem у тому разі, коли одну й ту саму особу за одне й те саме правопорушення буде двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного й того самого виду.
Однак, у спірних відносинах такі обставини відсутні, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП шляхом застосування штрафу та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби не є подвійним притягненням до юридичної відповідальності одного виду.
Таким чином, застосовані у спірних відносинах до позивача заходи юридичної відповідальності не суперечать положенням статті 61 Конституції України.
Суд також враховує, що при прийнятті рішення про вид дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до позивача за вчинене ним порушення військової дисципліни, відповідачі правомірно урахували наявність у ОСОБА_1 чинних дисциплінарних стягнень (догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність).
Доводи позивача про безпідставність застосування до нього дисциплінарних стягнень не підтверджені документально, а накази про їх накладення є чинними, до суду не оскаржені.
Зауваження позивача про те, що його не було ознайомлено зі змістом наказів про застосування дисциплінарних стягнень спростовані залученими до матеріалів справи копіями цих наказів, на яких міститься підпис позивача /т. 2, а.с. 67-72/.
Не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи по суті і твердження позивача про упереджене ставлення до нього з боку вищого керівництва.
Суд також зауважує, що порядок притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності та звільнення з військової служби урегульований спеціальним законодавством (Законом №2232-XII, Дисциплінарним статутом та Статутом внутрішньої служби), а тому на ці відносини не поширюються положення КЗпП, як про те зазначав позивач у позовній заяві.
Обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказів від 21.06.2019 №47, від 12.08.2019 №81, від 04.12.2019 №129, від 21.02.2020 №23 не входять до предмета доказування у цій справі, адже їх правомірність не є предметом ініційованого ОСОБА_1 спору.
Фактом застосування до позивача ряду дисциплінарних стягнень спростовуються його доводи про сумлінне ставлення до військової служби та виконання військових обов`язків за посадою.
Наявність позитивної характеристики за місцем проживання не спростовує висновків службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
До того ж, як зазначено у висновку службового розслідування та наказі від 07.04.2020 №173, за фактом невиконання наказу лейтенантом ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під №0000084 від 20.08.2019 за ознаками злочину, передбаченого частиною З статті 402 "Непокора" Кримінального кодексу України, досудове розслідування проводить Територіальне управління Державного бюро розслідувань ум. Полтаві /т. 1, а.с. 116-117/.
Більш того, як встановлено судом у ході розгляду справи, 16.04.2020 військовою прокуратурою Полтавського гарнізону за повідомленнями 4-го відділу 8-го управління ГУ ВКР ДКР СБ України відносно заступника військового комісара з територіальної оборони Полтавського РВК лейтенанта ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (щодо використання позивачем підроблених паспортів громадянина України та посвідчення водія) /т. 1, а.с. 118-119/.
За наведених обставин відповідачі правомірно вважали, що притягнення до адміністративної відповідальності та дисциплінарні стягнення, накладені на лейтенанта ОСОБА_1 , не дали виховного результату; офіцер ставлення до військової служби не змінив, не виправив своєї поведінки зразковим виконанням службових обов`язків, продовжив порушувати військову дисципліну та правопорядок.
Своєю поведінкою та ставленням до служби лейтенант ОСОБА_1 подає негативний приклад підлеглому особовому складу та зароджує почуття безкарності за вчинені правопорушення у військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність відповідає суті та тяжкості вчиненого правопорушення.
Посилання позивача та незадовільне самопочуття, перебування у період з 17 по 20 лютого 2020 року у хворобливому стані, необхідність звернення за допомогою до лікаря-психіатра жодним чином не спростовує факту відсутності позивача за місцем несення військової служби з 17.02.2020 по 20.02.2020 без поважних причин.
При цьому суд зважає на те, що у спірний період військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також інші відповідальні особи неодноразово виходили на зв`язок з ОСОБА_1 , останнім повідомлялись відомості про звернення до медичних закладів, однак такі відомості у подальшому не знайшли документального підтвердження.
Зі змісту залучених до матеріалів справи копій окремих сторінок із записами про звернення ОСОБА_1 до лікарів /т. 1, а.с. 56-76/ (за твердженням позивача - його медична книжка) суд встановив, що позивач у період з 17.02.2020 по 20.02.2020 за медичною допомогою та/або за отриманням консультацій не звертався.
У свою чергу, суд враховує, що на аркуші 75, том 1 знаходиться копія запису лікаря-психіатра від 21.02.2020 (без зазначення назви лікувального закладу): "Потребує лікування та заключної медичної реабілітації у в/ч НОМЕР_3 (психіатричному відділенні) м. Старокостянтинів /т. 1, а.с. 75/. А далі міститься запис без дати такого змісту: направити на ВЛК для лікування та заключної медичної реабілітації у в/ч НОМЕР_3 /т. 1, а.с. 76/.
Також у матеріалах справи наявна копія виписного епікрізу із медичної карти стаціонарного хворого №487 від 10.03.2020, складеного в/ч НОМЕР_3 (м. Старокостянтинів), у якому зазначено, що 24.02.2020 ОСОБА_1 був оглянутий психіатром в/ч НОМЕР_4 (м. Полтава) та у зв`язку з наявністю скарг на відчуття тривоги, неспокою, дратівливості, спалахи агресії, головний біль, головокружіння направлений для подальшого обстеження та лікування у психіатричне відділення в/ч НОМЕР_3 /т. 1, а.с. 77/. Після лікування позивач виписаний із загальним задовільним станом.
Наведені обставини враховані судом, однак вони не спростовують факту неявки позивача до Полтавського РВК для проходження військової служби з 17 по 20 лютого 2020 року без поважних причин.
А тому, наведені обставини не є підставою для визнання звільнення позивача з військової служби незаконним.
Факт скасування командувачем військ ОК "Північ" наказу від 05.03.2020 №106 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 " не спростовує висновків службового розслідування від 31.03.2020, адже як слідує зі змісту наказу від 26.03.2020 №158 наказ від 05.03.2020 №106 скасовано з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 правопорушення /т. 1, а.с. 183/. Будь яких фактів, що свідчили б про спростування висновків щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку матеріали справи не містять.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Здійснивши ретельний аналіз повідомлених учасниками справи обставини та дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи у їх сукупності підтверджено факт вчинення позивачем порушення військової дисципліни, що полягало у відсутності за місцем несення служби у період з 17 по 20 лютого 2020 року без поважних причин. Названий факт встановлений за результатами повного і всебічного службового розслідування та підтверджений належними доказами.
Натомість, позивачем не спростовано висновки службового розслідування, не повідомлено суду обставин поважності відсутності за місцем несення військової служби у період з 17 по 20 лютого 2020 року та не доведено належними і достовірними доказами правомірність його вимог.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що спірні накази відповідають вимогам щодо правомірності індивідуальних актів суб`єкта владних повноважень, визначених у частині другій статті 2 КАС України, а тому підстав для визнання їх протиправними та скасування немає.
Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, адже такі вимоги є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з військової служби.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений, оскільки є учасником бойових дій /а.с. 22/.
Відповідачі доказів понесення судових витрат до суду не надали.
З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачами, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 193, 194, 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтавського районного військового комісаріату про скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.О. Кукоба