Справа № 759/55557/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року, суддя Клочкова Н.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, -

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в якому просив:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61172822 від 10 лютого 2020 року;

- зобов`язати відповідача - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зняти всі обмеження, які були зроблені в рамках виконавчого провадження ВП № 61172822 від 10 лютого 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61172822 від 10 лютого 2020 року. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 22 липня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61172822. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 10 вересня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61172822. Скасовано постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22 липня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61172822. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Крім того, окремою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року з метою усунення причин та умов, що призвели до порушення вимог законодавства щодо умов та строків направлення на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу направлено окрему ухвалу до Управління патрульної поліції у м. Києві (03151, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 9) для усунення описаних у справі 759/55557/20 порушень закону.

З метою усунення причин та умов, що призвели до порушення вимог законодавства щодо умов та строків направлення на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу направлено окрему ухвалу до Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) для проведення відповідної перевірки та усунення порушень закону, що допускаються при передчасному направленні органами патрульної поліції на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою усунення причин та умов, що призводять до порушення вимог законодавства щодо умов та строків направлення на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу направлено окрему ухвалу до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) для вжиття заходів та проведення відповідної роботи щодо контролю за дотриманням законності в діяльності органів патрульної поліції, вжиття заходів, спрямованих на належне нормативне врегулювання порядку діяльності по усуненню систематичних порушень порядку та строків направлення (передчасне) на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, які оскаржуються в адміністративному або судовому порядку.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ), Департамент патрульної поліції (03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, 3, ), Управління патрульної поліції у м. Києві (03151, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 9) повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про вжиті заходи не пізніше одного місяця, після надходження окремої ухвали з посиланням на номер адміністративної справи 759/55557/20.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, особа, що не брала участь у справі - Міністерство внутрішніх справ України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27жовтня 2020 року в частині, що стосується Міністерства внутрішніх справ України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ш;о передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно ч. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення. Отже, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити.

Окрема ухвала має бути обгрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню правопорушення.

Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється.

При прийняті окремої ухвали суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи № 759/55557/20 судом першої інстанції виявлено порушення норм законодавства органами поліції, зокрема порушення Управлінням патрульної поліції у м. Києві норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, які регламентують порядок направлення на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що виявилось у передчасному направленні на примусове виконання відповідної постанови до завершення процедури оскарження.

Як зазначено судом першої інстанції, направлення на примусове виконання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка оскаржена в судовому порядку порушує вимоги норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено особливості та порядок направлення таких постанов на примусове виконання.

Згідно ч. 2 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

При цьому, ч. 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У відповідності до ст. 300-1 КУпАП визначено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, визначено, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Проте, згідно ч. 3 ст. 300-1 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

У відповідності до ст. 300-2 КУпАП визначено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, де вказано, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Таким чином, постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення Правил дорожнього руху не можуть бути направлені органами поліції на примусове виконання до завершення процедури оскарження та до отримання результатів за такою процедурою оскарження.

Разом з тим, як зазначено судом першої інстанції на практиці ситуація складається таким чином, що органи поліції, масово, в т.ч. в цій справі, направляють на примусове виконання до органів державної виконавчої служби постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, які ще оскаржуються в судовому порядку і фактично не можуть в силу вимог та обмежень законодавства на цій стадії направлятись на примусове виконання.

В результаті, органи виконавчої служби, не володіючи інформацією про оскарження такої постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відкривають виконавче провадження, нараховують додаткові платежі (виконавчій збір, витрати виконавчого провадження) боржнику та накладають арешти на рахунки боржника на стадії, коли судовий розгляд та оцінка законності постанови про накладення стягнення ще не завершена, а результати розгляду скарги (позову) на постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу ще відсутні.

Водночас громадяни, висловлюючи повну незгоду з такими обставинами, рішеннями та діями, оскаржують винесені органами державної виконавчої служби постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів боржника, витрати виконавчого провадження - до суду.

Суди, за результатами розгляду цих справ, за наявності законних підстав, скасовують такі постанови органів державної виконавчої служби та стягують судовий збір з цих органів на користь позивача, що призводить до значних втрат бюджету, спрямованого на фінансування органів державної виконавчої служби. Так, для прикладу, за результатами подібних виконавчих проваджень про стягнення до бюджету штрафу на суму 255 грн., судовий збір, який для прикладу становить 840 грн. 80 коп. (для фізичних осіб) стягуватиметься з органу державної виконавчої служби на користь позивача.

Також, значних втрат державний бюджет фактично зазнає у зв`язку з витратами, які несуть органи влади, як судової, так і виконавчої, що пов`язані із подальшим розглядом таких позовних заяв (скарг) на безпідставно (передчасно) відкриті виконавчі провадження. Так, витрати на технічне забезпечення процесу, поштову кореспонденцію для повідомлення всіх сторін, що витрачаються установами протягом всього процесу стає значно більше, ніж сума штрафу, яку передчасно намагався отримати до відповідного бюджету стягувач в примусовому порядку.

Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, проблема носить систематичний характер, що підтверджується судовою практикою, та призводить до масового порушення прав громадян, в т.ч. малозабезпечених верств населення (передчасно накладаються арешти на пенсійні рахунки та інші рахунки, чим блокують нормальну життєдіяльність громадян, під час фактичного оскарження відповідного штрафу), а тому потребує вирішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави щодо вжиття заходів по усуненню причин та умов вищезазначених порушеннь закону.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно підпунктів 3, 4 пункту 11 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Голова Національної поліції вносить на розгляд Міністра внутрішніх справ проекти нормативно- правових актів МВС з питань, що належать до компетенції Національної поліції: організовує та контролює виконання Національною поліцією та її територіальними органами Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів міністерств, що належать до сфери діяльності Національної поліції.

Водночас, у структурі Національної поліції утворено та функціонує Департамент патрульної поліції (далі - Департамент).

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції від 06.11.2015 року № 73 (далі - Положення № 73), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку.

Згідно із п. 3 розділу II Положення № 73 одним із основних завдань Департаменту є забезпечення безпеки дорожнього руху.

Підпунктами 7, 8 п. 1 розділу III Положення № 73 передбачено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, віднесених до компетенції Національної поліції України, у тому числі у справах про адміністративні правопорушення пов`язані з керуванням транспортним засобом щодо якого порушено обмеження , встановлені Митним кодексом України та у справах про адміністративні правопорушення, виявлені та зафіксовані за допомогою системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі; приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із пп. З п. 6 розділу V Положення № 73 начальник Департаменту у межах компетенції організовує та контролює виконання патрульною поліцією Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також наказів і доручень Голови Національної поліції України, Міністра внутрішніх справ з питань, що належать до сфери діяльності патрульної поліції.

Таким чином, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху віднесено до компетенції Департаменту патрульної поліції України. Контроль за діяльністю патрульної поліції здійснює начальник Департаменту, який підпорядкований Голові Національної поліції України та його заступнику.

Крім того, статтею 16 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено основні повноваження Міністра внутрішніх справ України у відносинах з поліцією. Відповідно до п. 2 ч. 1 зазначеної статті Міністр внутрішніх справ України забезпечує нормативно-правове регулювання діяльності поліції, погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені поліцією та Міністерством внутрішніх справ України проекти законів, актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності поліції.

У відповідності до Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №878, МВС України не наділено повноваженнями щодо вжиття заходів та проведення відповідної роботи щодо контролю за дотриманням законності в діяльності органів патрульної поліції.

Крім того, Голова Національної поліції, а не МВС є ініціатором проектів нормативно-правових актів Міністерства з питань, що належать до компетенції Національної поліції.

Отже, МВС України не контролює дотриманням законності в діяльності органів патрульної поліції щодо належного нормативного врегулювання порядку діяльності по усуненню систематичних порушень порядку та строків направлення на примусове виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, які оскаржуються в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на вищезазначені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно було прийнято оскаржувану ухвалу від 27 жовтня 2020 року в частині, що стосується Міністерства внутрішніх справ України, а тому вона підлягає скасуванню в цій частині. В решті окрему ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року в частині щодо Міністерства внутрішніх справ України скасувати.

В решті окрему ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.