Справа № 380/3155/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/3155/20 пров. № А/857/11183/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судова-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 380/3155/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення 13.08.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13.08.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просять суд:

- визнати, що через бездіяльність Львівської міської рада внаслідок не усунення створених небезпек для життя і здоров`я в будинку АДРЕСА_1 є загроза для життя і здоров`я позивачів через невиконання норм Конституції України, Кодексу цивільного захисту України, Конвенції, Конвенції 2. та відповідного рішення суду;

- визнати факт завданої моральної шкоди позивачам через спеціальне не усунення небезпеки для життя, здоров`я і знущання службовими особами Галицької РА ЛМР та ЛМР встановити розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивачам в 1000000,00грн. (один мільйон гривень);

-зобов`язати Львівську міську раду виплатити завдану моральну шкоду здоров`ю та життю позивачів в розмірі 1000000,00грн. (один мільйон грн.) розділивши суму між позивачами порівну.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Позивачі стверджують, що їх сім`я поставлена на межу фізичного знищення, а також знищення єдиного житла, оскільки в під`їзді №1 будинку зберігається квадроцикл та мотоцикл біля дерев`яних сходів, а відповідач не вчиняє жодних дій. Скарги позивача з цього приводу до підпорядкованих структур Львівської міської ради як органу місцевого самоврядування та власника будинку надають відповіді знущального характеру, а міська рада бездіє. Вказаний будинок перебуває у власності Львівської міської ради.

Позивачі покликаються на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19, яким рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в справі № 1340/4560/18 скасовано та прийняти нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправними дії Львівської міської ради щодо не вирішення питання пожежної безпеки в будинку АДРЕСА_1 . Позивачі зазначають, що невиконання відповідачем законодавства України та вказаного судового рішення спричиняє створення небезпеки для життя і здоров`я у зв`язку із станом пожежної безпеки у мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Відтак позивачі вважають, що має місце типове невиконання суб`єктом владних повноважень, тобто Львівською міською радою, своїх завдань у сфері пожежної безпеки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 380/3155/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили позивачі, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти зазначають, що оскаржуване рішення побудоване на припущеннях представника відповідача. Для захисту своїх прав після винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року звернулись із заявою про злочин до СБУ України.

Просять скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 380/3155/20 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд першої інстанції прийшов до переконання, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки таким чином порушить процесуальні норми КАС України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, що перебуває у власності територіальної громади міста Львова в особі Львівської міської ради; будинок перебуває на балансі Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла Айсберг (далі ЛМКП Айсберг), котре надає послуги з утримання будинку.

Суд встановив, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19, яким рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в справі № 1340/4560/18 скасовано та прийняти нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправними дії Львівської міської ради щодо не вирішення питання пожежної безпеки в будинку АДРЕСА_1 .

Зокрема, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19 встановлено, що у липні працівниками ЛМКП Айсберг власнику квартири АДРЕСА_4 було скеровано попередження про звільнення під`їзду № 1 у будинку від квадроцикла. Станом на 13.08.2018 року квадроцикл забрано. Проте в обгрунтування вказаних вище фактів реагування відповідачем не надано жодних доказів.

Крім цього у відповіді від 27.09.2018 року № 31-5645 Галицька районна адміністрація Львівської міської ради на звернення ОСОБА_1 від 10.09.2018 року № 3-Г-88988-Л-31 щодо незаконної стоянки квадроциклів та мотоциклів в підїзді будинку АДРЕСА_1 повідомила, що прибудинкова територія є спільним майном співвласників, що належить їм на праві спільної сумісної власності відповідно до Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку. І саме співвласники вправі встановлювати, кому і на яких умовах ним користуватися. Зазначено, що у випадку незгоди з наданою відповіддю, її можна оскаржити згідно з чинним законодавством.

Колегія суддів апеляційного суду, аналізуючи зміст наданої відповіді зазначила, що у ній не надано відповіді по суті поставлених у зверненні питань та викладених фактів, а саме щодо вирішення проблемного питання, на думку позивача, щодо правомірності стоянки в під`їзді будинку АДРЕСА_1 спершу квадроцикла, а пізніше мотоцикла, де заявник вказує, що наявність таких у під`їзді є об`єктом потенційної небезпеки, що може спричинити пожежу.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими доводи позивача (апелянта) в частині вимог щодо визнання протиправними дій Львівської міської ради щодо не вирішення питання пожежної безпеки в будинку АДРЕСА_1 .

12.04.2020 Галицька районна адміністрація надіслала Гурину В. та Гуріній Л. листи від 12.04.2019 №31-1883 та №31-1884 щодо влаштування стоянки у під`їзді будинку, в якому вони проживають та використання прибудинкової території. Цей лист був відповіддю на звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04.04.2019, тобто такого, що поданий до моменту прийняття постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19.

24.04.2019 комісією Галицького РВ м. Львова ГУДСНС України у Львівській області складено акт обстеження 1-го під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 та встановлено знаходження у ньому квадроцикла з двигуном внутрішнього згорання та недопалків коло нього. Аналогічного змісту акт складено 20.04.2019.

Листом від 08.01.2020 №58-8/КО-1/01-19 ГУДСНС України у Львівській області повідомило ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про проведення перевірки у будинку АДРЕСА_1 після отримання дозволу від управителя будинку.

Листом від 27.02.2020 №58-8/КО-1/01-19 ГУДСНС України у Львівській області повідомило ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про результати проведеної перевірки та про підтвердження факту порушення, а саме: захаращення шляхів евакуації шляхом зберігання транспортних засобів в об`ємі сходової клітки.

Листом від 24.01.2020 Держпродспожив служба повідомила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що питання їхнього звернення не належать до повноважень Держпродспоживслужби, однак в порядку консультації проінформувало про правила зберігання транспортних засобів.

12.03.2020 позивачі зверталися до Начальника ГУ НП у Львівській області із скаргою-заявою про встановлення власника транспортного засобу, що зберігається у під`їзді їхнього будинку.

Позивачі вважають, що відповідач не виконує постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19, не вчиняє жодних дій щодо забезпечення пожежної безпеки у їхньому будинку, а тому звернулися із цим позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Колегія суддів зазначає, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

За ч. 3 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом До заяви додаються докази її надіслання іншим учасникам справи.

Згідно ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

За правилами ч.5 ст.383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Як підтверджено матеріалами справи, 03.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, та з наведених в ньому підстав, просить: 1) захистити права споживача, ОСОБА_1 і.п.н. НОМЕР_1 , від знущання через влаштування загрози для життя, внаслідок невиконання Львівською міською радою Правил пожежної безпеки в Україні та Кодексу цивільного захисту України; 2) визнати дії та бездіяльність посадових і службових осіб Львівської міської ради по вирішенню безпеки в будинку АДРЕСА_1 незаконними та протиправними в зв`язку із невиконанням норм законодавства ЖКП та порушення прав споживачів та прав людини; 3) стягнути на користь позивача заявлену пряму матеріальну шкоду в сумі 31685 грн. 11 коп. (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят п`ять гривень 11 коп.); 4) зобов`язати Львівську міську раду прийняти зміну до власно вигаданих правил: Правил благоустрою м. Львова, внести положення про заборону паркування в під`їздах та проїздах жилих та адміністративних будинків транспортних засобів, котрі можуть стати об`єктами підвищеної небезпеки.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12. 2018 року в справі № 1340/4560/18 скасовано та прийнято нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Львівської міської ради щодо не вирішення питання пожежної безпеки в будинку АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено.

24.04.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просять:

- визнати, що через бездіяльність Львівської міської рада внаслідок не усунення створених небезпек для життя і здоров`я в будинку АДРЕСА_1 є загроза для життя і здоров`я позивачів через невиконання норм Конституції України, Кодексу цивільного захисту України, Конвенції, Конвенції 2. та відповідного рішення суду;

- визнати факт завданої моральної шкоди позивачам через спеціальне не усунення небезпеки для життя, здоров`я і знущання службовими особами Галицької РА ЛМР та ЛМР встановити розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивачам в 1000000,00грн. (один мільйон гривень);

-зобов`язати Львівську міську раду виплатити завдану моральну шкоду здоров`ю та життю позивачів в розмірі 1000000,00грн. (один мільйон грн.) розділивши суму між позивачами порівну.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір прийшов до помилкових висновків, що якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов, з огляду на наступне.

Позивачі, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються в тому числі на наступне.

24.04.2019 комісією Галицького РВ м. Львова ГУДСНС України у Львівській області складено акт обстеження 1-го під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 та встановлено знаходження у ньому квадроцикла з двигуном внутрішнього згорання та недопалків коло нього. Аналогічного змісту акт складено 20.04.2019.

Листом від 08.01.2020 №58-8/КО-1/01-19 ГУДСНС України у Львівській області повідомило ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про проведення перевірки у будинку АДРЕСА_1 після отримання дозволу від управителя будинку.

Листом від 27.02.2020 №58-8/КО-1/01-19 ГУДСНС України у Львівській області повідомило ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про результати проведеної перевірки та про підтвердження факту порушення, а саме: захаращення шляхів евакуації шляхом зберігання транспортних засобів в об`ємі сходової клітки.

Листом від 24.01.2020 Держпродспожив служба повідомила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що питання їхнього звернення не належать до повноважень Держпродспоживслужби, однак в порядку консультації проінформувало про правила зберігання транспортних засобів.

12.03.2020 позивачі зверталися до Начальника ГУ НП у Львівській області із скаргою-заявою про встановлення власника транспортного засобу, що зберігається у під`їзді їхнього будинку.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем по суті заявлено позовні вимоги про захист своїх прав, а саме права на безпечне проживання, оскільки існують реальні загрози для життя, порушення яких в тому числі зафіксовано у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі №857/766/19.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені позивачами позовні вимоги мають бути розглянуті в порядку позовного провадження, а не в порядку статті 383 КАС України.

Пунктами 24, 33 частини першої статті 1 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає не лише при наявності порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, а й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії повинно передувати визнання його дій чи бездіяльності протиправною. Разом з тим, визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання такого суб`єкта вчинити певні дії можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, його дією чи бездіяльністю.

Частиною другою статті 6 КАС України унормовано, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави розраховувати на певний стан речей.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачі, після ухвалення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 №857/766/19 із окремими зверненнями до Львівської міської ради не зверталися.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів порушення відповідачами його прав чи інтересів, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про бездіяльність Львівської міської ради.

Існування інтересу і необхідності його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачами в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, через що рішення суду першої інстанції слід змінити у частині мотивів.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 380/3155/20 змінити у частині мотивів відмови у задоволенні позову відповідно до мотивувальної частини даної постанови.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 380/3155/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 02.12.2020 року