Справа № 537/3171/20
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/55/2020
Справа № 537/3171/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., представника позивача - адвоката Охмака В.І., представника відповідача - Коломієць О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти першого батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Сльоти Яни Анатоліївни, за участю третьої особи Патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3078851 від 03.09.2020, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 03 вересня 2020 року приблизно об 16 годині 00 хвилин він знаходився біля транспортного засобу «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Перемоги в м. Кременчуці, який був припаркований відповідно до вимог Правил дорожнього руху України. В цей час до його автомобіля під`їхав екіпаж патрульної поліції, з якого вийшла інспектор поліції та направилася до нього. Підійшовши поліцейська представилася, як молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 , яка почала вимагати надати їй посвідчення водія та документи на транспортний засіб. На його питання про причини такої вимоги, інспектор поліції відповіла, що ним було порушено вимоги пункту 8.4.в Правил дорожнього руху України, а саме порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено з табличкою 7.4.3 (дні тижня), а саме здійснив зупинку у зоні дії знаку і чим порушив п.8.4.в ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В подальшому він намагався пояснити інспектору поліції, що він не вчиняв дій, які б

порушували Правила дорожнього руху України. На його заперечення інспектор поліції не реагував,

надати фото-відео докази відмовився. Крім того, інспектор поліції вказав, що відеозапис він зможе

надати лише на вимогу суду, а вразі незгоди з постановою про накладення адміністративного

стягнення він має право звернутися до суду для її оскарження. В подальшому інспектор поліції склала постанову про адміністративне порушення серія ЕАМ № 3078851, якою накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Постанову він отримав по пошті 07.09.2020 року. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є необгрунтованим, недоведеним з наступних причин та підстав. Згідно ч.З ст. 62 Конституції України «Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь». Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. Натомість інспектор поліції його пояснення ігнорував та до уваги не взяв, свідків або потерпілих не опитав, належної фіксації правопорушення не провів. Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Але такі докази в матеріалах справи про адміністративне порушення відсутні, на прохання надати такі докази,поліцейський відмовив показати відеозапис, посилання на здійснення відеозапису в постанові відсутні, а тому належних доказів скоєння ним правопорушення не має. До того ж ч. 2 Статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України «Обов`язок доказування» встановлює: «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого

рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову». Тобто доводити наявність правопорушення повинен співробітник

поліції (відповідач), а не він (позивач). Таким чином вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а суб`єктивна думка, припущення, щодо порушення мною ПДР України та бажання інспектора поліції скласти постанову для «статистики», «звітності» або «галочки» є незаконною підставою і не може бути достовірним та належним доказом, на якому грунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті

245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній

відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно

майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на

розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають

значення для правильного вирішення справи. Не маючи законних доказів йогопровини Відповідач при винесенні Постанови скористався так званим «спрощеним підходом», бездоказовим, що суперечить пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.15.2005 року У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Таким чином вважає, що розгляд справи поліцейським Сльота Я.А. носив формальний характер, переконання про його винність у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником патрульної поліції наперед і без будь яких належних доказів. Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Таким чином наявні процесуальні порушення допущені при розгляді справи вказують на неналежну процесуальну форму дій відповідача, що дають підстави визнати такі дії неправомірними. А тому, вважає, що дії поліцейського Сльота Я.А. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП слід визнати протиправними та скасувати постанову серії ЕАМ № 3078851 від 03.09.2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Згідно письмових пояснень, зазначив, що 02.09.2020 року, в вечірній час, він рухався на своєму автомобілі Тойота Рав4 по площі Перемоги, в напрямку від вул. Генерала Жадова, вздовж адміністративної будівлі Кременчуцької міської ради, на вул. Перемоги. Під`їхавши до перехрестя з вул. Перемоги, він повернув праворуч, заїхав на вул. Перемоги, та зупинився на зустрічній смузі руху, біля будинку № 20. Їдучи за вказаним напрямом, він не бачив та не міг бачити знак «Зупинку заборонено», на зустрічній смузі руху. У вказаному місці він зупинився та залишив свій автомобіль на ніч. Саме в даному районі він зупинився, тому що там було вільне місце. Поряд в будинку АДРЕСА_1 проживає його матір ОСОБА_3 . В цей вечір він приїхав до неї, та залишився ночувати. Тобто автомобіль, він зупинив в день тижня - середу, а вимушений

був здійснити рух в день тижня - четверг. У зв`язку із сімейними обставинами 03.09.2020 тільки в після обідній час він пішов до свого автомобіля, щоб їхати у справах. Підійшов до автомобіля, відчинив двері та сів в середину. В цей час на зустріч їхала поліцейська машина. Поліцейські

побачили, що він сідає в автомобіль, зупинилися, підійшли до нього та звинуватили його в тому, що він зупинився в забороненому місці. Він намагався їм пояснити як все було, але вони його не слухали, сказали, що він винуватий та будуть складати постанову. Від такої поведінки він знервував, тому відмовився від підписів. Ніяких офіційних пояснень він не надавав. Вину в інкримінованому мені нібито вчиненні адміністративного правопорушення, не визнавав.

Представник позивача- адвокат Охмак В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідач - поліцейський 4 роти першого батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Сльоти Яни Анатоліївни в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та справу відносно нього було розглянуто з дотриманням вимог чинного законодавства, та просила справу розглядати без її участі.

В судовому засіданні, представник третьої особи Патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, за довіреністю - Коломієць О.Ю., вказала на безпідставність позову та прохала відмовити у його задоволенні з підстав викладених у поясненнях на позов.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.09.2020 поліцейським 4 роти першого батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Сльотою Я.А. була складена постанова серії ЕАМ №3078851, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 03.09.2020 о 15 год. 52 хв. по вул. Перемоги, 20 в м. Кременчуці керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з табличкою 7.4.3 (дні тижня), а саме здійснив зупинку у зоні дії знаку, чим порушив п.8.4в ПДР України.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за порушення водіями вимог дорожніх знаків.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено", забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно вимог дорожнього знаку 7.4.3 ПДР України "Час дії" вказує дні тижня, протягом яких діє знак. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Відповідно до ст..213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст..222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст..254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст..258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 ч.1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст..283 КУпАП.

Відповідно до ст..7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст..245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності та вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено главою 22 КУпАП та ст..279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі . Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст..285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, в ній взагалі не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст..122 ч.1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що при накладенні на позивача відповідачем адміністративного стягнення було порушено загальні засади накладення адміністративного стягнення, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем інспектором поліції не додержано вимоги глави 22 КУпАП, якою визначено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема докази під час розгляду справи фактично не досліджувались, пояснення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності під час розгляду справи не заслуховувались.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог, посилається на відсутність самого факту порушення ним вимог п.8.4 ПДР України, за порушення вимог яких ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зазначаючи, що 02.09.2020 року, в вечірній час, заїзд на вул. Перемоги він здійснював зі сторони вул. Генерала Жадова, вздовж адміністративної будівлі Кременчуцької міської ради, а тому їдучи за вказаним напрямом, він не бачив та не міг бачити знак «Зупинку заборонено», на зустрічній смузі руху. Крім того вказує, на те що у вказаному місці він зупинився та залишив свій автомобіль на ніч, оскільки поряд в будинку АДРЕСА_1 проживає його матір ОСОБА_3 . Тобто автомобіль, він зупинив в день тижня - середу, а вимушений був здійснити рух в день тижня - четверг. На підтвердження вказаних обставин надав копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 15.04.2001 на ім`я ОСОБА_3 , та місцем проживання останньої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом РАЦС Автозаводського виконкому м. Кременчука 04.04.1984.

В свою чергу, на обґрунтування відзиву на позов та на підтвердження порушення позивачем 03 вересня 2020 року вимог ПДР України, за порушення яких ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, відповідачем надано відеозапис, який було зроблено за допомогою технічного приладу, що має функції відеозапису.

Із вказаних відеозаписів та фотознімків, які досліджені судом в судовому засіданні, вбачається, що на них зафіксовані події, які відбулися 03 вересня 2020 року, а саме що по вул. Перемоги в м. Кременчуці знаходиться автомобіль марки «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 та до нього підходить чоловік, який в подальшому представився як ОСОБА_1 , працівником поліції роз`яснено, що останній порушив вимоги п. 8.4в ПДР, роз`яснено права та складено протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. При цьому на них взагалі не зафіксовано обставини, які б свідчили про те, що позивач 03.09.2020 року о 15 год. 52 хв. керував автомобілем «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , та в подальшому здійснив зупинку у зоні дії знаку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з табличкою 7.4.3 (дні тижня).

Крім того, як вбачається зі змісту відеозапису позивач при розгляді інспектором справи про притягнення його до адміністративної відповідальності заперечував факт порушення ним вимог ПДР України, а його прохання «пробачити та зрозуміти» не можуть бути прийняті судом, як визнання позивачем своєї вини у вчиненому правопорушенні.

Тобто відповідачем не надано суду належних доказів на основі яких у визначеному законом порядку було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винність позивача та доказів, якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні позову.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-9, 13,72-77, 90, 241-246 КАС України, ст.ст. 121, 268, 280, 287, 288, 293 КУпАП, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) до поліцейського 4 роти першого батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Сльоти Яни Анатоліївни (адреса: Полтавська область, м. Кременчук, вул.. 40 років ДАІ, 3), третя особа Патрульна поліція у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул.. 40 років ДАІ, 3) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3078851, від 03.09.2020, винесену поліцейським 4 роти першого батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Сльотою Яною Анатоліївною, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення проголошено 26 листопада 2020 року.

Суддя: В.І. Хіневич