Справа № 320/3843/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 320/3843/20

Категорія: 106030000

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є. А.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому просить стягнути з ГУНП грошову компенсацію за невикористану відпустку у 2017 році в розмірі 2 940,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2017 року позивач була призначена на посаду слідчого слідчого відділу Подільського відділу поліції ГУНП, а 29.06.2018 року звільнена з посади на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIIІ за власним бажанням та наказу № 897 о/с від 20.06.2018 року. Позивач вказує, що нею не використано щорічні основні відпустки з 23.08.2017 року по 29.06.2018 року. В свою чергу, ГУНП від час звільнення позивача здійснено розрахунок тривалості щорічної відпустки позивача за період її роботи з 01.01.2018 року по 29.06.2018 року (за 15 діб невикористаної чергової відпустки). Однак, позивач стверджує, що нею досі не отримано компенсацію за невикористану відпустку за період роботи 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку задоволено.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за усі дні невикористаної щорічної відпустки за 2017 рік.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що апелянтом в наказі про звільнення від 20.06.2018 року № 897 о/с визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 15 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2018 року по день звільнення. При цьому, позивач у встановленому порядку наказ про звільнення від 20.06.2018 року № 897 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, не оскаржила, доказів протилежного до суду не надала. Без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану частину відпустки за 2017 рік є передчасною та такою, що суперечить законодавчо встановленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260. Відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Учасники справи у відкритому судовому засіданні надали пояснення по справі. Протокольною ухвалою суду від 24.11.2020 року подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку письмового провадження, проти якого сторони не заперечували.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУНП в Одеській області № 897 о/с від 20.06.2018 року звільнено зі служби поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , виплативши грошову компенсацію за 15 днів невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2018 року по день звільнення. У вказаному наказі не зазначено про дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2017 рік, які відповідно до довідки, виданої головним спеціалістом ВК УКЗ ГУНП Юрієм Ковальовим від 30.06.2020 року становлять 10 діб.

У зв`язку із не виплатою компенсації за невикористану відпустку у 2017 році, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Судом першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що оскільки компенсація невикористаної відпустки за 2018 рік позивачу була нарахована та виплачена, а за 2017 рік ні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню не шляхом стягнення компенсації (вона не була нарахована), а шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за усі дні невикористаної щорічної відпустки за 2017 рік. При цьому вказав, що оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, а тому необхідно застосовувати у спірних правовідносинах норми статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного

Закон України "Про національну поліцію" визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260.

Так, положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІІ установлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Отже, компенсація за невикористані відпустки за попередні роки, не за рік звільнення, поліцейським при звільненні відповідно до приписів Порядку № 260 не передбачена.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 року по справі № 818/1276/17 та постанові Верховного Суду від 30.03.2020 року у справі № 808/2122/19.

Таким чином, враховуючи, що рік звільнення позивача 2018, підстави для нарахування і виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку у 2017 році відсутні, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу при звільненні виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції та позивача по справі на положення КЗпП України, оскільки за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальними нормами, що регулюють правовідносини позивача із відповідачем щодо питань виплати грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні є Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, Порядок № 260.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та саме зазначені норми підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вказує, що внаслідок неврахування зазначених вище обставин суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку у 2017 році в розмірі 2 940,79 грн. відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 25 листопада 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова