Справа № 520/10072/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р. Справа № 520/10072/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Красникова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2020 року №00221-5806-2036 та 00222-5806-2036, про призначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017-2018 роки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року (суддя Панченко О.В. ) відкрито спрощене провадження по даній справі.

Згідно Витягу з протоколу автоматичного розподілу справи між суддями, справу розподілено до провадження судді Шевченко О.В.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнято до провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2020 року №00221-5806-2036 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік та податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2020 року 00222-5806-2036 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

До канцелярії суду представником відповідача надано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з гр. ОСОБА_1 значаться нежитлові приміщення 1-го поверху, розташовані в будинку літ. «А-5 (гуртожиток) загальною площею 223,4 кв.м., що знаходиться за адресою: » АДРЕСА_1 (зареєстровано на підставі договору купівлі продажу №4525 від 29.04.2010 року), що слугувало підставою для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, за 2017-2018 роки. Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та помилковими, відтак не підлягають задоволенню.

У наданій до суду відповіді на відзив представник позивача підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги позову у повному обсязі зазначивши при цьому, що контролюючим органом невірно визначено базу оподаткування при визначенні суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлові приміщення, за 2017 - 2018 роки. Крім того, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень податковим органом порушено строки.

В судовому засідання позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, Головним управлінням ДПС у Харківській області у відношенні ФО-П ОСОБА_1 прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 16.04.2020 року №00221-5806-2036, відповідно до якого на підставі п.п. 54.3.3., п. 54.3., ст. 54, та п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, за 2017 рік в сумі 7 148,80 грн. (а.с. 10);

- податкове повідомлення - рішення від 16.04.2020 року №00222-5806-2036, відповідно до якого на підставі п.п. 54.3.3., п. 54.3., ст. 54, та п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, за 2018 рік в сумі 8 317,18 грн. (а.с. 9).

Зазначені податкові повідомлення - рішення отримані позивачем під підпис 16.04.2020 року (а.с. 24).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями - рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) є власником нежитлових приміщень 1-го поверху №7-:-12, ІІа, ХІІ-:- ХVІ загальною площею 223,4 кв.м., розташованих в будинку літ. "А-5" (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ФО-П ОСОБА_1 № 4525-В-С від 29.04.2010 року.

Вказана інформація підтверджується копіями договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ФО-П ОСОБА_1 № 4525-В-С від 29.04.2010 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 214900664 від 03.07.2020 року, а також копією технічного паспорту Харківського міського БТІ на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок НОМЕР_2 (інвентаризаційна справа 70698 ) реєстровий 700 , виготовленого станом на 10.05.2011 року.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Розділом 2 "Класифікація будівель та споруд" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507 (чинний з 01.01.2001 р.) до підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" віднесено будівлі офісні (клас 1220) (будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін.).

Також, підрозділ 12 "Будівлі нежитлові" включає будівлі торговельні (клас 1230) (торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін.).

При цьому, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 018-2000.

За договором купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ФО-П ОСОБА_1 №4525-В-С від 29.04.2010 року, укладеного між Харківською міською радою Харківської області, від імені якої діє управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Продавець) та ФО-П ОСОБА_1 (Покупець), Продавець продає, а Покупець купує нежитлові приміщення 1-го поверху №7-:-12, ІІа, ХІІ-:- ХVІ загальною площею 223,4 кв.м., розташованих в будинку літ. "А-5" (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з технічного паспорту Харківського міського БТІ на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок НОМЕР_2 (інвентаризаційна справа 70698 ) реєстровий 700 , виготовленого станом на 10.05.2011 року, а саме експлікацій приміщень до плану квартирного (багатоповерхового) будинку, розташовані на 1-му поверсі будинку літ. "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , за своїм функціональним призначенням є нежитловими приміщеннями (кладова, миєчна, сан.вузол, офіс, офісно - торговельне приміщення, коридор, ін.). Загальна площа 211,4 кв.м.

Таким чином, за всіма своїми характеристиками належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі, розташовані на 1-му поверсі будинку літ. "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , за функціональним призначенням є офісними, торговельними приміщеннями, що підтверджується копіями договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ФО-П ОСОБА_1 №4525-В-С від 29.04.2010 року, технічного паспорту Харківського міського БТІ на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок НОМЕР_2 (інвентаризаційна справа 70698 ) реєстровий 700, виготовленого станом на 10.05.2011 року, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 214900664 від 03.07.2020 року.

В позовній заяві позивач стверджує, що приміщення, які йому належать, відносяться до будівель промисловості.

Розділ 2 "Класифікація будівель та споруд" Державного класифікатора № 507 включає підрозділ 12 "Будівлі нежитлові", до якого віднесено групу 125 "Будівлі промислові та склади", клас 1251 "Будівлі промислові" (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за своїм функціональним призначенням).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промислові", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро - фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Проте, позивачем жодними доказами не доведено, що нежитлові будівлі, розташовані на 1-му поверсі будинку літ. "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 , відносяться до промислових будівель, а всі документи, які містяться в матеріалах справи (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт Харківського міського БТІ, договір купівлі - продажу вказаних приміщень) підтверджує їх віднесення до офісних та торговельних нежитлових приміщень, чого не спростовано позивачем.

Суд звертає увагу, що позивач не надав до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, який би підтвердив та свідчив, що належні позивачу нежитлові будівлі, розташовані на 1-му поверсі будинку літ. "А-5" ( АДРЕСА_1 ), відносяться до промислових.

Отже, в цій частині твердження позивача є спростованими.

Відповідно до п. 266.1.1 ч. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п. 266.2.1 ч. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно положень п.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пунктів 1 та 5 додатку № 1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/7 від 22.02.2017 року "Про місцеві податки та збори у місті Харкові", ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування. Ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Зважаючи на те, що всі належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху №7-:-12, ІІа, ХІІ-:- ХVІ загальною площею 223,4 кв.м., розташовані в будинку літ. "А-5" (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_1 , відносяться до офісного та торговельного типів нерухомості, при винесенні податкових спірних податкових повідомлень - рішень та нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом вірно застосовано ставку податку 1 відсоток до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

З приводу тверджень позивача, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень податковим органом порушено строки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.266.10.3 п.266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 16.04.2020 року №00221-5806-2036 та №00222-5806-2036, якими нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 - 2018 роки, прийняті контролюючим органом в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Питання судових витрат вирішується відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (код 43143704, адреса: м. Харків, вул. Пушкінська. 46) про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко