Справа № 640/7135/19
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 640/7135/19

адміністративне провадження № К/9901/35629/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Бившевої Л.І., Васильєвої І.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 року (суддя Вєкуа Н.Г.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року (головуючий суддя Федотов І.В., судді: Єгорова Н.М., Бараненко І.І.) у справі №640/7135/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «МетЛайф» (надалі - позивач, товариство, підприємство, платник податків) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі відповідач, податковий орган, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.03.2019 року №, яким до платника податків застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних у розмірі 2098912,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що застосування штрафу можливо виключно щодо податкових накладних, реєстрація яких передбачена статтями 192, 201 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що законодавством не передбачено складання та реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних при наданні послуг страхування і відповідно штраф не може бути застосовано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує на невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам справи, які, на думку скаржника, полягають у неврахуванні попередніми судами, що законодавством не передбачено складання податкових накладних при наданні послуг страхування і відповідно штраф за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних не може бути застосовано. Скаржник вважає, що законодавством не передбачено складання податкових накладних за операціями, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Верховний Суд, переглянувши рішення попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено проведено камеральну перевірку товариства щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 20.03.2017 року по 16.11.2018 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 04.12.2018 року №3915/28-10-43-02/32109907 (надалі - акт перевірки), яким встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно зареєстровано податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2018 року №, за результатами адміністративного оскарження якого, рішенням Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 року №10453/6/99-99-11-06-01-25 вказане податкове повідомлення-рішення частково скасовано та частково задоволено скаргу товариства.

На підставі акту перевірки, з урахуванням висновків ДФС України, викладених в рішенні від 04.03.2019 року №10453/6/99-99-11-06-01-25, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2019 року №, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних в загальному розмірі 2 098 912, 54 грн.

Вважаючи, що наведене податкове повідомлення-рішення контролюючого органу прийнято всупереч вимогам чинного законодавства та порушують права позивача, останній звернувся до суду з вказаним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

В силу приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами абзацу 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абзацу 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

З аналізу наведених норм вбачається, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом у постановах від 04.09.2018 року у справі № 816/1488/17, від 11.12.2018 року у справі № 807/68/18 та інших.

Верховний Суд не погоджується з доводами скаржника про необхідність відійти від раніше висловленої позиції Верховного Суду з огляду на відсутність правових підстав.

Таким чином, Касаційний Суд дійшов висновку, що необхідною умовою для звільнення платника податків від відповідальності встановленої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України є не лише ненадання відповідних податкових накладних покупцеві, а й звільнення операцій від оподаткування або їх оподаткування за нульовою ставкою.

Відтак, твердження скаржника про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій за невчасну реєстрацію податкових накладних з огляду на те, що відповідні податкові накладні не надаються покупцю, є необґрунтованими та спростовуються наведеними нормами законодавства.

Разом з тим, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, відповідного штрафу.

Верховний Суд не приймає посилання скаржника на те, що складання та реєстрація податкових накладних за операціями із надання послуг страхування не передбачено вимогами законодавства, оскільки таке твердження не підтверджується положеннями Податкового кодексу України.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено випадки складання зведених податкових накладних та встановлено обов`язок платника податків скласти таку податкову накладну не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації.

Пунктом 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за №137/28267 (надалі - Порядок №1307) визначено особливості складання зведених податкових накладних, зокрема, у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

При цьому, пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Отже, факт складання зведеної податкової накладної впливає на строк її складання і жодним чином не впливає на строк її реєстрації, визначений пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Порушення такого строку становить, з урахуванням встановлених обставин справи, склад правопорушення, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, Касаційний Суд погоджується з висновком попередніх судів про правомірність спірного рішення контролюючого органу та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права або процесуального права.

Частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не доведено у встановленому чинним законодавством порядку неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини, що підтверджуються доказами, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі №640/7135/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко Л.І. Бившева І.А. Васильєва