Справа № 640/26443/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

27 листопада 2020 року м. Київ № 640/26443/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд»

до Головного управління ДПС у м. Києві,

Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» (далі по тексту - позивач), адреса: 01004, місто Київ, вулиця Горького, будинок 7в до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві №74192 від 18 червня 2020 року про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» критеріям ризиковості платника податку;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві №84969 від 15 липня 2020 року про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС в м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Вудворд» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві:

1) №1800621/40800791 від 04 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 08 червня 2020 року;

2) №1777593/40800791 від 29 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 10 червня 2020 року;

3) №1887401/40800791 від 01 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 11 червня 2020 року;

4) №1777594/40800791 від 27 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 12 червня 2020 року;

5) №1800623/40800791 від 04 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 16 червня 2020 року;

6) №1777599/40800791 від 29 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 16 червня 2020 року;

7) №1777598/40800791 від 29 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 17 червня 2020 року;

8) №193632/40800791 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 18 червня 2020 року;

9) №1777600/40800791 від 29 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 19 червня 2020 року;

10) №1777601/40800791 від 29 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №13 від 23 червня 2020 року;

11) №1793631/40800791 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 26 червня 2020 року;

12) №1793633/40800791 від 03 серпня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 27 червня 2020 року;

13) №1941548/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 04 липня 2020 року;

14) №1941549/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 06 липня 2020 року;

15) №19401550/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 06 липня 2020 року;

16) №1941551/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 08 липня 2020 року;

17) №1941552/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 13 липня 2020 року;

18) №1941555/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 17 липня 2020 року;

19) №1941553/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 21 липня 2020 року;

20) №1941554/40800791 від 17 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 23 липня 2020 року;

21) №1951462/40800791 від 21 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 24 липня 2020 року;

22) №1951461/40800791 від 21 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 27 липня 2020 року;

23) №1951460/40800791 від 21 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 28 липня 2020 року;

24) №1954159/40800791 від 21 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №13 від 30 липня 2020 року;

25) №1951458/40800791 від 21 вересня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 31 липня 2020 року.

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудворд»:

1) №4 від 09 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 23 червня 2020 року;

2) №5 від 10 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 23 червня 2020 року;

3) №6 від 11 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 23 червня 2020 року;

4) №7 від 12 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 23 червня 2020 року;

5) №8 від 16 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

6) №9 від 16 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

7) №10 від 17 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

8) №11 від 18 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

9) №12 від 19 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

10) №13 від 23 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

11) №14 від 26 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

12) №15 від 27 червня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 липня 2020 року;

13) №1 від 04 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 31 липня 2020 року;

14) №3 від 06 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 31 липня 2020 року;

15) №4 від 06 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 31 липня 2020 року;

16) №5 від 08 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 31 липня 2020 року;

17) №6 від 13 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 31 липня 2020 року;

18) №7 від 17 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 13 серпня 2020 року;

19) №8 від 21 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 13 серпня 2020 року;

20) №9 від 23 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 13 серпня 2020 року;

21) №10 від 24 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 13 серпня 2020 року;

22) №11 від 11 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 серпня 2020 року;

23) №12 від 28 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 серпня 2020 року;

24) №13 від 30 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 серпня 2020 року;

25) №14 від 31 липня 2020 року датою її фактичного отримання Державною податковою службою України 14 серпня 2020 року.

Підставами позову вказано порушення суб`єктами владних повноважень прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваних рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом

- зупинення дії рішень Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві №74192 від 18 червня 2020 року та №84969 від 15 липня 2020 року про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» критеріям ризиковості платника податку.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що прийняття контролюючим органом вказаних рішень змінює правовий режим моніторингу реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та з абсолютною невідворотністю призводить до зупинення реєстрації будь-якої податкової накладної.

Також, у заяві про забезпечення позову зазначено, що будь-подальше зупинення реєстрації податкових накладних позивача на підставі оскаржуваних рішень про відповідність останнього критеріям ризиковості платника податків у період їх судового оскарження спричинить істотне ускладнення поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки зупинення реєстрації податкових накладних в майбутньому, у разі задоволення позовних вимог, свідчитиме про необхідність розпочинати додаткові судові процеси щодо зобов`язання відповідача 2 зареєструвати податкові накладні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві №74192 від 18 червня 2020 року та №84969 від 15 липня 2020 року про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» критеріям ризиковості платника податку, представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушеного права позивача, зазначаючи, що на теперішній час, позивачем готується адміністративний позов про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації 12 податкових накладних, виписаних у серпні - вересні 2020 року, які прийняті у період дії оскаржуваних рішень про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податків.

На переконання суду, представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, а викладені у заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні правові підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудворд» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник