Справа № 280/4460/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2020 року Справа № 280/4460/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (69037, м. Запоріжжя. вул. Незалежної України, буд. 39-А, оф. 25)

до Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі - позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 27.05.2020 №257/247/15-4/14-П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оскаржуваній постанові зроблено хибний висновок про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» правопорушення, яке, на думку відповідача, полягає в невиконанні розпорядження Нацкомфінпослуг від 14.01.2020 №98. Разом із тим, дане розпорядження не містить змісту виявленого порушення законодавства про фінансові послуги, в ньому не визначено, яке саме порушення та які недоліки ІТС (як зазначено у розпорядженні), що призвели до надання фінансової послуги позивачем не на підставі договору, необхідно усунути та не зазначено, яким чином позивач повинен їх усунути. Звертає увагу, що хибне розуміння відповідачем порядку укладання електронних договорів призвело до помилкового висновку про те, що кредитний договір укладено шляхом акцепту позивачем пропозиції позичальника без фактичного підписання договорів. Насправді ж, за наслідками розгляду заявки, зазначеного у розпорядженні №98 позичальника, укладено електронний кредитний договір шляхом його підписання з боку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» з використанням унікального коду, генерованого системою. Пояснює, що у відповідях на вимогу Нацкомфінпослуг про надання інформації позивач роз`яснював алгоритм укладення електронних договорів, а також надав всю необхідну інформацію для того, щоб встановити факт укладання договору. При цьому, із посиланням на приписи ч. 2 ст. 218 Цивільного кодексу України зауважує, що сам факт недотримання форми договору не є достатньою підставою для висновку про його нікчемність, отже, відповідач не наділений повноваженнями робити висновки про чинність правочину. З огляду на викладене, вважає накладення штрафу на позивача у зв`язку з припущеннями Нацкомфінпослуг щодо нікчемності укладеного між підприємством та позичальником договору свідчить про перевищення повноважень відповідачем та протиправність постанови про накладення штрафу. Крім того, стверджує, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач порушив прямі приписи Закону та п. 4.14 розпорядження №2319 в частині порядку розгляду матеріалів про правопорушення та порядку застосування заходів впливу, оскільки розгляд справи призначено на 27.03.2020, повідомлень про відкладення розгляду справи на адресу позивача не надходило, разом із цим, оскаржувана постанова фактично винесена 27.05.2020, хоча на розгляд справи, що відбувався 27.05.2020 представника позивача не запрошували. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити.

Ухвалою суду від 10.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/4460/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 04.08.2020 №35399), в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що Нацкомфінпослуг в межах свої повноважень може зобов`язувати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення. Так, постанова від 27.05.2020 №257/247/15-4/14-П винесена у зв`язку з невиконанням позивачем вимог розпорядження Нацкомфінпослуг від 14.01.2020 № 98, яке не скасовано в судовому порядку, є чинним, законним та таким, що підлягало виконанню позивачем. Посилання позивача у позовній заяві на дотримання порядку укладання електронного договору і протиправність у зв`язку з цим спірної постанови, на думку відповідача, не може братись до уваги, оскільки порядок укладання позивачем договорів позики з користувачами досліджено Нацкомфінпослуг у повному обсязі при винесенні розпорядження від 14.01.2020 №98. Щодо наявності факту та складу правопорушення зазначає, що позивач був зобов`язаний усунути вказані в розпорядженні №98 порушення в межах встановлених Нацкомфінпослуг строків, та повідомити про таке виконання відповідача, натомість товариство надіслало до Нацкомфінпослуг лист від 06.02.2020 №22-Ю, яким повідомило про порядок укладання ним договорів та відомості про спосіб їх підписання з боку позивача, відтак посилання позивача на надану ним до Нацкомфінпослуг відповідь не є належними та обґрунтованими, оскільки змість наданої відповіді не відповідає змісту встановленого розпорядженням зобов`язання. Щодо порядку застосування заходів впливу та процедури розгляду справи стверджує, що товариство не зазначає, які саме процедурні норми порушені під час розгляду справи, що в свою чергу додатково свідчить про необґрунтованість доводів позивача. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.08.2020, за клопотанням представника Національного банку України, здійснено заміну відповідача у справі - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг його процесуальним правонаступником - Національним банком України.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» () зареєстровано в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є інші види кредитування (код КВЕД 64.92).

У зв`язку із надходженням звернень громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Нацкомфінпослуг надіслано на адресу позивача вимогу від 26.11.2019 №25498/15-8 щодо надання інформації та документів протягом 3 робочих днів з дня отримання цієї вимоги.

На вимогу Нацкомфінпослуг 04.12.2019 ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» направило засобами поштового зв`язку відповідь на вимогу від 26.11.2019 №25498/15-8, якою повідомило запитувану інформацію; вказану відповідь отримано одержувачем 09.12.2019, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

13.12.2019 Нацкомфінпослуг складено Акт про правопорушення, вчинені ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» на ринку фінансових послуг №2122/15-4/15, у якому зазначено, що за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_1 (вх. від 22.11.2019 №В-18418), а також інформації та пояснень, наданих позивачем на вимогу Нацкомфінпослуг, які надійшли листом від 04.12.2019 №427, встановлено, що позивачем надано фінансову послугу з порушенням частини 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

У зв`язку із отриманням Акту про правопорушення, вчинені ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» на ринку фінансових послуг від 13.12.2019 №2122/15-4/15 позивачем на адресу Нацкомфінпослуг направлено пояснення від 02.01.2020 №461-Ю щодо обставин, викладених в акті.

14.01.2020 Нацкомфінпослуг винесено розпорядження №98 «Про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», яким постановлено: «Зобов`язати ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень, з наданням підтверджуючих документів у термін до 13.02.2020 включно».

Листом від 06.02.2020 №22-Ю позивачем надано відповідь на розпорядження від 14.01.2020 №98, у якій товариство, посилаючись на норми ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» зазначило, що алгоритм укладання договорів, який використовується підприємством передбачає, що у разі позитивного рішення про видачу позики за наслідками розгляду оферти позичальника, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою позивача для підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на карту суму, зазначену в заявці через платіжну систему за допомогою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (WayForPay). Зауважив, що аналогічним чином укладено і Договір із ОСОБА_1 , який підписано у відповідності до ст. 12 вказаного Закону, із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме такий алгоритм укладання договорів описано у поясненнях від 02.01.2020 на акт від 13.12.2019 №2122/15-4/15. Вказаний лист направлено на адресу Нацкомфінпослуг, про що свідчить експрес-накладна перевізника «Нова пошта» №9641.

10.03.2020, у зв`язку із невиконання вимог вказаного розпорядження №98, що є порушенням п. 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, який встановлює, що рішення Нацкомфінпослуг є обов`язковими для виконання особами, відповідачем складений Акт № 247/15-4/14 про порушення, вчинені ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» на ринку фінансових послуг.

Супровідним листом від 13.03.2020 №1738/15-8 примірник вказаного акту направлено на адресу позивача, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться 27.03.2020 о 15 год. 00 хв. за місцезнаходженням Нацкомфінпослуг.

За результатами розгляду вказаного акту, Нацкомфінпослуг винесено постанову від 27.05.2020 №257/240/15-4/14-П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг, відповідно до якої на підставі ст. 39, п. 3 ч. 1 ст. 40, п. 3 ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абз. 1 п. 1.5 розділу І, пп. 3 п. 2.1, п. 2.4 розділу ІІ, п. 3.2 розділу ІІІ, абз. 2 п. 4.20 розділу IV зазначеного вище Положення, до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 грн.

Вважаючи прийняту Нацкомфінпослуг постанову про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III (далі - Закон №2664-III; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №2664-III державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Частиною 1 ст. 21 Закону №2664-III встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 (який втратив чинність на підставі Указу Президента N 259/2020 ( 259/2020 ) від 30.06.2020) на виконання Закону №2664-III утворено Нацкомфінпослуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

За приписами п. 1, 2 вказаного Положення, Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження Нацкомфінпослуг визначені ст. 28 Закону №2664-III, згідно з п. 10, 12 ч. 1 якої Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Частиною 1 ст. 39 цього Закону передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, у силу положень ч. 2 цієї ж статті Закону №2664-III Нацкомфінпослуг обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Також, п. 1, 3 ч. 1 ст. 40 Закону №2664-ІІІ передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення та накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424) затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319; в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, у відповідності до п. 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг";

4) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

5) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

6) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

7) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

8) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Пунктом 2.2. розділу ІІ Положення № 2319 (у редакції, чинній на час винесення розпорядження №98) визначено, що рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Письмове розпорядження Нацкомфінпослуг повинно містити: дату та номер розпорядження, місце його складання; відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ); норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою; посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксоване порушення законодавства про фінансові послуги; строк усунення особою порушення законодавства про фінансові послуги та повідомлення Нацкомфінпослуг про усунення порушення законодавства про фінансові послуги. Такий строк не може бути менше 15 робочих днів та перевищувати 90 календарних днів; у разі наявності додаткову інформацію щодо змісту виявленого порушення, що була з`ясована під час розгляду справи (у тому числі отримана від особи, за запитами від органів державної влади); прізвище, ініціали та підпис Голови Нацкомфінпослуг або члена Нацкомфінпослуг, який виконує обов`язки та повноваження Голови Нацкомфінпослуг; відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Невиконання вимог письмового розпорядження є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках.

За правилами п. 2.4. розділу ІІ Положення № 2319 рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Постанова повинна містити: дату та номер постанови, місце її складання; прізвище, ім`я та по батькові, посаду уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ); норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою; у разі наявності додаткову інформацію щодо змісту виявленого порушення, що була з`ясована під час розгляду справи (у тому числі отримана від особи, за запитами від органів державної влади); розмір застосованої штрафної санкції (штрафу); посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксовано порушення; рахунок, на який повинна бути перерахована сума штрафу, та строк, протягом якого особа повинна повідомити про це Нацкомфінпослуг; строк, протягом якого особа зобов`язана повідомити Нацкомфінпослуг про добровільне виконання або про відмову від добровільного виконання постанови; посаду, прізвище та підпис уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Згідно вимог п. 4.1. р. IV Положення № 2319 провадження у справі про правопорушення є обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 8 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення.

Днем початку провадження у справі про правопорушення є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення. (п. 4.3. р. IV Положення № 2319).

За правилами п. 4.5 р. IV Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 8 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

Постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення.

Пунктом 4.6 р. IV Положення № 2319 передбачено, що строк для прийняття рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 8 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути продовжений Нацкомфінпослуг до 90 днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення в разі витребування додаткових документів, даних та інформації, необхідних для прийняття рішення.

Примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, встановленому законодавством, або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти робочих днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення. (п. 4.8 р. IV Положення № 2319).

Пункт 4.12 р. IV Положення № 2319 встановлює, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг вирішує питання, передбачені у пункті 4.11 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, встановленому законодавством, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Керівник або уповноважений представник особи при розгляді справи про правопорушення має право: знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення; надавати пояснення (у тому числі письмові), заявляти клопотання по суті виявленого порушення. (п. 4.13 р. IV Положення № 2319).

Відсутність керівника або уповноваженого представника особи в разі якщо про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення він був повідомлений згідно з вимогами пунктів 4.10 та 4.12 цього розділу, не може бути підставою для відкладення розгляду справи про правопорушення. (п. 4.14 р. IV Положення № 2319).

Пунктом 4.20 р. IV Положення № 2319 визначено, що за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Відповідно до пункту 5.1 Розділу V цього ж Положення рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути оскаржене особою до Нацкомфінпослуг як колегіального органу або до суду, а рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, - до суду.

Як вбачається зі змісту розпорядження від 14.01.2020 №98, правовою підставою для його прийняття є, у тому числі, пп. 1 п. 2.1 розділу ІІ Положення №2319. Приписами цієї правової норми передбачено право Нацкомфінпослуг застосовувати такий захід впливу, як зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Таким чином, станом на час прийняття відповідачем розпорядження від 14.01.2020 №98 редакція Положення № 2319 передбачала можливість його оскарження до суду.

Натомість, позивач таким правом не скористався, а звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови від 27.05.2020 №257/247/15-4/14-П, якою до нього застосовано штрафні санкції за невиконання розпорядження від 14.01.2020 №98.

При цьому, доводи позовної заяви зводяться до незгоди із розпорядженням від 14.01.2020 №98 та його вимогами, проте правомірність даного акту індивідуальної дії не є предметом розгляду адміністративної справи №280/4460/20.

В той ж час, системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для притягнення особи до відповідальності є, серед іншого, невиконання вимог письмового розпорядження Нацкомфінпослуг; доказів його виконання матеріали справи не містять, а листом-відповіддю від 06.02.2020 №22-Ю позивач фактично лише висловлює незгоду із даним розпорядженням, проте не повідомляє про його виконання або оскарження в судовому порядку.

Суд враховує, що законодавством регламентовано чітку і послідовну процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за вказане правопорушення, обов`язковими етапами якої є надсилання їй відповідного акта про правопорушення та повідомлення про дату, час та місце розгляду її справи.

Листом від 13.03.2020 за вих. №1738/15-8 позивачу направлено акт про правопорушення та повідомлено про розгляд справи про правопорушення 27.03.2020, на яке позивач не з`явився; докази протилежного у суду відсутні.

Отже, фактичне винесення спірної постанови 27.05.2020 не призводить до нівелювання права позивача на захист його прав та інтересів, оскільки він не був позбавлений можливості прибути на розгляд його справи 27.03.2020 та скористатися належними йому правами при розгляді справи.

Також, у постанові від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 Верховний Суд наголосив, що «…у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття…».

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відсутність підстав для їх задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 02.12.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко