Справа № 380/5012/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 рокуЛьвівСправа №380/5012/20 пров. №А/857/9773/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Макарика В.Я., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року про забезпечення позову у справі №380/5012/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень (головуючий суддя першої інстанції Грень Н.М., час ухвалення - заяву розглянуто у письмовому провадженні., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 22.07.2020),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гал-Кат» звернулось до суду із позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області в якій позивач з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України за № 1652618/39961271 від 18.06.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, зареєстрованої у контролюючому органі 20.05.2020 за №; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 7971 від 01.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8351 від 15.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника; виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

20.07.2020 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гал-Кат» про забезпечення позову в якій заявник просить суд зупинити дію рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8351 від 15.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 15.07.2020 позивачем отримано рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8351 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника. Відповідно до даного рішення ТОВ «ТД«ГАЛ-КАТ» віднесено до ризикових платників податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. У рядку «Податкова інформація» Відповідачем 2 було зазначено розшифрування обставин і інформації, які стали підставою для віднесення позивача до платників податку, які відповідають п.8 Критеріїв ризиковості наступного змісту. «ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» у червні-липні 2020 року здійснено операції з постачання виливок мідних, які мають характер транзитних операцій в ймовірних схемах ухилення від оподаткування. Вказані операції здійснювались і впродовж січня-травня 2020 року. Придбання виливок мідних в кількості 202, 85т здійснено у ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» (), яке придбало виливки мідні у ТзОВ «Тобакко Трейдінг» ( ) по здійснених операціях у лютому 2020 року, походження яких не прослідковується по ланцюгу постачання: податковий кредит ТзОВ «Тобакко Трсйдінг» складається із придбання виливок мідних в ТОВ «Торгова компанія Діоніс»( ) та одягу, взуття, пледів, рушників, постільної білизни, текстильних виробів в інших суб`єктів господарювання. У ТОВ «ТК «Діоніс» придбання виливок мідних у 2020 р. відсутнє, платником придбавались ДП, суміш вугілля, одяг, продукти харчування, алкогольні напої, тютюнові вироби, свинина, шини. Отже, наявні об`єктивні ознаки неможливості фактичного здійснення операцій з постачання виливок мідних, ймовірне ухилення ТзОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» від виконання свого податкового обов`язку зі сплати ПДВ по операціях із реалізації заготівок мідних, проводів, дротів та використання ним схем ухилення від сплати податків.»

Додатками №1 та №3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1165 визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість та Критерії ризиковості здійснення операцій відповідно.

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Рядок «Податкова інформація» в оскаржуваному рішенні №8351 від 15 липня 2020 року містить також лише припущення щодо ймовірних порушень в ймовірних схемах ухилення від оподаткування. Так в розшифруванні зазначено, ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» у червні-липні 2020 року здійснено операції із постачання виливок мідних, які мають характер транзитних операцій в ймовірних схемах ухилення від оподаткування. Вказані операції здійснювались і упродовж січня-травня 2020 року. Придбання виливок мідних в кількості 202, 85 т. здійснено у ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ»(), яке придбало виливки мідні у ТзОВ «Тобакко Трейдінг» ( ) по здійснених операціях у лютому 2020 року, походження яких не прослідковується по ланцюгу постачання: податковий кредит ТзОВ «Тобакко Трейдінг» складається із придбання виливок мідних в ТОВ «Торгова компанія Діоніс»( ) та одягу, взуття, пледів, рушників, постільної білизни, текстильних виробів в інших суб`єктів господарювання. У ТОВ «ТК «Діоніс» придбання виливок мідних у 2020 р. відсутнє, платником придбавались ДП, суміш вугілля, одяг, продукти харчування, алкогольні напої, тютюнові вироби, свинина, шини. Отже, наявні об`єктивні ознаки неможливості фактичного здійснення операцій з постачання виливок мідних, ймовірне ухилення ТзОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» від виконання свого податкового обов`язку зі сплати ГІДВ по операціях із реалізації заготівок мідних, проводів, дротів та використання ним схем ухилення від сплати податків.»

Однак, виливки мідні у кількості 202,85 т, про які йдеться у рішенні №8351 від 15.07.2020, ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» придбало у ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» як у виробника.

15.07.2020 ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» звернулося до ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» з листом про надання роз`яснень про походження товару(виливок мідних) придбаних у червні 2020 року за договором № 12-з від 18.05.2020.

17.07.2020 ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» надало відповідь листом вих. № 36. У даному листі ГОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» надало пояснення про те, що виливки мідні, які були поставлені ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» за договором №12-з від 18.05.2020 були виготовлені ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» на власних виробничих потужностях з металобрухту ДСТУ 321 1:2009 Мідь в брикетах. ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» є виробничим підприємством, має відповідне обладнання для виготовлення виливок мідних, має відповідні дозвільні документи на використання такого обладнання, має кваліфікований персонал для роботи на такому обладнанні. Також ТОВ «ГАЛИЧ-МЕТ» надав копії відповідних документів, які надають роз`яснення щодо сировини, з якої виготовлено поставлені за договором №12-з від 18.05.2020 виливки мідні. Зокрема, це копії виробничих звітів ТОВ «ГАЛИЧ- МЕТ».

Заявник вказує, що доказів на підтвердження податкової інформації, на підставі якої прийняте оскаржувані рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податків, не надано, як і не надано доказів того, що відповідач-2 вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку отриманої інформації шляхом направлення відповідних запитів, вказаним в оскаржуваному рішенні підприємствам ТзОВ «ГАЛИЧ-МЕТ», ТзОВ «ТОБАККО ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Торгова компанія «Діоніс».

Також заявник вважає, що рішення №8351 від 15.07.2020 не містить жодних обґрунтованих та вмотивованих підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, як і не містить доказів наявності податкової інформації, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи.

Також заявник вказує, що включення Позивача до переліку ризикових платників податку на додану вартість тягне за собою правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключень податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих платником. При цьому, такі наслідки носять для позивача виключно негативний характер з огляду на те, що строк реєстрації кожної податкової накладної значно збільшується, а на Позивача покладається додатковий обов`язок щодо надання пояснень та документів, при цьому, остаточне рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову в реєстрації буде прийнято лише після надання таких пояснень та документів. Негативні наслідки від необґрунтованого прийняття зазначеного рішення полягають також у тому, що контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому несе ризики припинення господарських відносин між Позивачем та його контрагентами.

Крім того, внаслідок прийняття рішення (про включення платника до переліку ризикових платників податків) позивач потрапляє у стан правової невизначеності, позаяк контролюючий орган не повідомив, які саме документи необхідно подати для виключення платника податків з переліку ризикових.

Так, 15.07.2020 ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №29 від 02.07.2020 за дог. №14П-08 від 12.12.2018, укладеного з ТОВ «УКРЕЛЕКТРОАПАРАТ».

Згідно отриманої квитанції № від 15.07.2020 податкову накладну прийнято, однак, реєстрацію зупинено. Платник податку , яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

15.07.2020 ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №36 від 03.07.2020 за дог.289 від 18.12.2017 з ТзОВ ПВП «ЕЛЕКТРОПРИЛАД».

Згідно отриманої квитанції № від 15.07.2020 податкову накладну прийнято, реєстрацію зупинено. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 8544 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари/послуги, що на постійній основі постачаються(виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання , що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

З урахуванням наведеного, заявник вказує, що ефективним способом захисту порушеного права позивача до вирішення спору по суті є вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, оскільки невжиття таких заходів призведе до безпідставно зупиненої реєстрації податкових накладних.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року заяву задоволено. До набрання законної сили рішенням суду: зупинено дію рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №8351 від 15.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно.

Зокрема апелянт зазначає про те, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем не наведено достатніх доказів в обґрунтування позовної заяви та належних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння школи їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у скарзі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Крім цього, на підтвердження обґрунтування заяви про забезпечення позову заначила про те, що контрагенти позивача припиняють господарські відносини із позивачем у зв`язку із віднесенням позивача до ризикових платників податків, що підтверджується копіями відповідних листів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, №8351 від 15.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника. Вказаним рішенням ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» віднесено до ризикових платників податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Суд першої інстанції заяву задовольнив з тих підстав, що включення ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» до переліку ризикових платників податку на додану вартість тягне за собою правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключень податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих платником.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Так, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Оскаржене рішення відповідачем прийнято відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165.

Відповідно до п.5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (Порядок №1165), платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

15.07.2020 позивачем отримано рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8351 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника, відповідно до якого ТОВ «ТД«ГАЛ-КАТ» віднесено до ризикових платників податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Пунктом 8 Порядку №1165, критерієм ризиковості платника податку на додану вартість, визначена наявна у контролюючих органах податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Підпункт 3 пункту 11 Порядку №1165 передбачає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, серед іншого, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п. 12 вказаного вище Порядку, платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).

Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку ( п. 14 Порядку № 1165).

Відповідно до п. 17 цього ж Порядку, у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

З матеріалів справи слідує, що позивач подав до контролюючого органу таблицю даних платника податків 20.05.2020 р., якій було присвоєно реєстраційний номер та вона була прийнята до розгляду.

18.06.2020 р. Відповідачем прийнято рішення №1652618/39961271 про неврахування таблиці даних платника податків на додану вартість від 20 травня 2020 року.

В подальшому Відповідачем прийняті рішення № 7971 від 01.07.2020 та № 8351 від 15.07.2020 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника.

Крім цього, 15.07.2020 ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №29 від 02.07.2020 за дог. № 14П-08 від 12.12.2018, укладеного з ТОВ «УКРЕЛЕКТРОАПАРАТ». Згідно отриманої квитанції № від 15.07.2020 податкову накладну прийнято, однак, реєстрацію зупинено.

15.07.2020 ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №36 від 03.07.2020 за дог.289 від 18.12.2017 з ТзОВ ПВП «ЕЛЕКТРОПРИЛАД». Згідно отриманої квитанції № від 15.07.2020 податкову накладну прийнято, реєстрацію зупинено.

За наслідками зупинення вказаних вище податкових накладних ТОВ «УКРЕЛЕКТРОАПАРАТ» 17.07.2020 за №17/67 надіслано лист позивачу, за підписом Голови правління Косковецької Є.С., відповідно до змісту якого зазначено: «Як нам стало відомо, ТОВ «ТД «ГАЛ-КАТ» віднесено до ризикових платників податків та зупинено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. У зв`язку з цим повідомляємо про припинення господарських відносин з ТОВ «Торговий дім «ГАЛ-КАТ».

Також 17.07.2020р. позивачу надіслано лист ТОВ «Кабельний завод» за підписом Генерального директора Я.Н. Сокол Прусського, відповідно до змісту якого зазначено: « 31 жовтня 2019 року між нашими підприємствами укладено Договір купівлі продажу № 494-з, згідно умов якого Ваше підприємство поставляло нам кабельно провідникову продукцію. У зв`язку із віднесенням вашого підприємства до ризикових платників податків та зупиненням реєстрації податкових накладних, наше підприємство не має можливості сформувати від Вас податковий кредит. Враховуючи вищенаведене, повідомляємо Вас про припинення відносин з ТОВ ТД «ГАЛ-КАТ» по Договору купівлі продажу № 494-з від 31.10.2019р.».

Отже, наведені вище заявником обставини, свідчать про те, що включення Позивача до переліку ризикових платників податку на додану вартість тягне за собою правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих платником та такі наслідки носять для позивача негативний характер, оскільки на Позивача покладається додатковий обов`язок щодо надання пояснень та документів, при цьому, остаточне рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову в реєстрації буде прийнято лише після надання таких пояснень та документів, разом з тим такі приймаються, однак не реєструються, а доказів їх повернення податковим органом не надано та, окрім цього, контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому призводить до припинення господарських відносин між Позивачем та його контрагентами.

Апелянт зазначає про те, що внесення контролюючим органом платника податку до ризикових платників податків є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Включенням суб`єктом владних повноважень до бази даних певної інформації не створює жодних перешкод для діяльності платника податку. Наведене обґрунтовує правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 20.11.2019 р. у справі № 480/4006/18 та у постанові від 03.03.2020 р. у справі № 240/3665/19.

Проте, апеляційний суд не погоджується із такими доводами апелянта, оскільки наведені позивачем обставини у цій справі щодо зупинення реєстрації податкових накладних не є аналогічними обставинам у справах, на правову позицію у яких покликається апелянт.

Також посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у вказаних вище справах, в межах розгляду даної справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки останні сформульовані при застосуванні норм Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі Порядок №117), який втратив чинність 01.02.2020 року.

На даний час спірні правовідносини врегульовані Порядком №1165, який істотно відрізняється від Порядку №117 в частині встановлення відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Зокрема, істотні відмінності полягають саме у тому, що за Порядком № 1165 контролюючий орган приймає рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку, про що безпосередньо зазначається у самому рішенні.

Отже, висновок Верховного Суду про те, що дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи результатів засідання Комісії (за результатами, якої не приймалось рішення про відмову у реєстрації податкової накладної) не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи, функцій та завдань) з метою здійснення відповідних прав та обов`язків, в даному випадку не може бути врахований судом під час розгляду даної справи, оскільки правове регулювання спірних правовідносин змінилося.

Крім цього, апеляційний суд зазначає наступне. Так, у постановах Верховного Суду від 08.10.2020р. у справі №280/2284/20 та від 19.05.2020р. у справі № 160/10287/19, скасовуючи рішення судів про забезпечення позову у справах з аналогічним предметом позову, Верховний Суд зазначив, що «висновки судів попередніх інстанцій, що невжиття заходів щодо зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення зумовить настання негативних та незворотних наслідків для його господарської діяльності не підтверджений оцінкою суду будь-яких доказів. Так само суди не зазначили, на підставі яких саме доказів визнано доведеними доводи позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача».

Натомість і цій справі, колегія суддів апеляційного суду погоджуючись із висновком суду першої інстанції, вважає, що позивачем надано докази на підтвердження того, що невжиття заходів щодо зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення зумовить настання негативних наслідків для позивача, зокрема як для його господарської діяльності, так і його контрагентів, оскільки таке призводить до зупинення реєстрації податкових накладних та припинення господарських відносин, що підтверджується вказаними вище квитанціями та листами.

Також колегія суддів апеляційного суду зазначає, що одним з основних завдань адміністративного судочинства, які закріплені в ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є вирішення спору у публічно-правових відносинах з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Як уже зазначалось вище, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Пленумом Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» також висвітлено правову позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Оцінка такої відповідності та співмірності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує збалансованість інтересів позивача, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (п.77).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Колегія суддів наголошує, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову наведено достатні аргументи, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що даним заходом забезпечення позову може бути завдана більша шкода, ніж та, якій можна запобігти, натомість заявником доведено, що застосуванням даного заходу можна запобігти значно більшій шкоді, ніж та, яка може бути завдана.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, трактуванні їх на власний розсуд та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 150 154, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року про забезпечення позову у справі №380/5012/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. Я. Макарик
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 30.11.2020р.