Справа № 635/2605/20
Суддя: Березовська І. В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №635/2605/20
Провадження по справі №2-а/635/74/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Березовської І.В.,

секретар судового засідання - Калягіна М.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Сьомочкін Олександр Миколайович,

відповідач - інспектор батальйону №4 роти №3 командир взводу старший лейтенант поліції УПП в Харківській області Марченко Олександр Олександрович,

відповідач - Департамент патрульної поліції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Марченка Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє представник - адвокат Сьомочкін О.М., пред`явив до суду позов шляхом подання адміністративної позовної заяви до командира взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Марченка О.О., Департаменту патрульної поліції, яким просить визнати незаконними дії суб`єкта владних повноважень по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову серії ЕАК № 1873575 від 17 грудня 2019 року про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу 425 гривень, складену командиром взводу роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Марченком О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 грудня 2019 року близько 16.45 співробітник патрульної поліції Марченко О.О. по вулиці Холодногірській м. Харкова, біля будинку №106 зупинив транспортний засіб «Мерседес Бенц С240», держаний знак НОМЕР_1 , під керуванням чоловіка, який на вимогу працівників патрульної поліції надав водійське посвідчення НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 . Відповідачем Марченко О.О. було зафіксовано порушення правил дорожнього руху (ПДР) особою, що керувала транспортним засобом, та винесено постанову ЕАК №1873573 про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до наданого водійського посвідчення, ОСОБА_1 за ознаками ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Наприкінці січня 2020 року з запізненням від членів своєї родини позивач отримав повістку до Ленінського районного суду міста Харкова по справі №642/3/20 про адміністративне правопорушення. Відвідавши суд, та ознайомившись з матеріалами справи, а також з відео файлами нагрудної камери патрульної поліції, він несподівано для себе виявив, що невідомий чоловік, скоївши два порушення ПДР, при документуванні надав викрадене в нього рік тому водійське посвідчення НОМЕР_2 , тобто видавши себе за позивача. З винесеною постановою ЕАК №1873575 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП позивач категорично не погоджується. Так, 17 грудня 2019 року о 16.45 год. він не керував транспортним засобом «Мерседес Бенц С240», держаний знак НОМЕР_1 , і не міг скоїти ніякого правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, так як в цей час перебував у смт. Коротич вдома з родиною. Крім того, у позивача немає і ніколи не було у власності, та він ніколи не користувався тимчасово, чи за довіреністю ніяким автомобілем, в тому числі «Мерседес Бенц С240». 04 лютого 2019 року на нього був скоєний напад невідомими особами, які викрали його гроші, особисті речі та водійське посвідчення НОМЕР_2 . Таким чином, його посвідчення було викрадене невідомими особами і не знаходилося у нього. За даним фактом слідчим відділенням Холодногірського ВП ГУНП У Харківській області відкрито кримінальне провадження №0000508, за ознаками ч.1 ст.186 КК України. 22 лютого 2020 року слідчим відділенням Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області відкрито кримінальне провадження №0000457, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, за фактом незаконного привласнення чужого документу, а саме: вкраденого водійського посвідчення НОМЕР_2 позивача, що мало місце 17 грудня 2019 року. Також факт порушення позивачем ПДР, зазначених у постанові ЕАК №1873575 спростовується відсутністю його особистого підпису в оскаржуваній постанові та відеозаписом нагрудної камери поліцейських, на якій чітко видно особу, що вчинила правопорушення та скористалася його викраденим водійським посвідченням. За цим фактом проведено службове розслідування, так як з вини патрульних поліцейських, що допустили грубе порушення нормативних актів, регламентуючих їх діяльність, призвело до притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи, тобто позивача. Таким чином, позивач зазначає, що постанова серія ЕАК № 1873573 про накладення на нього адміністративного стягнення винесена незаконно та підлягає безумовному скасуванню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №4, роти №3 Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Марченка Олександра Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги та вимоги про стягнення з відповідача витрат на судовий збір та правничу допомогу підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач - командир взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Марченко О.О. в судове засідання не з`явився, у наданий судом строк надав відзив, яким не визнав позовні вимоги, зазначивши, що 17 грудня 2019 року під час патрулювання території Холодногірського району м. Харкова екіпажем №3101 у складі командира взводу №1 роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Марченка О.О. та інспектора цього ж підрозділу лейтенанта поліції Губені Т.О. по вул. Холодногірська, біля буд. 106-А у м. Харкові було виявлено транспортний засіб MERCEDES-BENZ С240, який в темну пору доби рухався без ввімкненого світла фар. Зазначений вище транспортний засіб MERCEDES-BENZ С240 було зупинено згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». На момент зупинки на вказаному автомобілі були закріплені українські номерні знаки НОМЕР_3 . Під час перевірки документів водій пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виданого в іншій державі на транспортний засіб MERCEDES- BENZ С240, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після цього, водій дістав з багажника номерні знаки та той що був на автомобілі замінив на д.н.з. НОМЕР_1 . В цей час, ним було перевірено надане водієм посвідчення: фотографія на посвідченні водія ОСОБА_1 одна і та ж особа, що і знаходилась за кермом автомобіля. Крім того, було перевірено особу позивача, ніяких відомостей про викрадення або втрату свого водійського посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.08.2014 до ІПНП станом на 17.12.2019 внесено не було. Позивач вказує на те, що 04.02.2019 на нього скоїли напад невідомі особи, які викрали гроші,особисті речі та водійське посвідчення. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано втяг з ЄРДР, з якого вбачається, що позивач із заявою про викрадення у нього водійського посвідчення звернувся до органів поліції лише 21 лютого 2020 року, тобто вже після того як щодо нього було винесено оскаржувану постанову. Доводи позивача в частині, що підпис на оскаржуваній постанові вчинений іншою особою, можливо перевірити шляхом проведення почеркознавчої експертизи. Ввідповідач Марченко О.О. зазначив, що він діяв в межах повноважень, наданих йому Закон України «Про Національну поліцію».

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині 2 ст.2 КАС України зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Судом встановлено, що постановою командира взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Марченко О.О. від 17 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1873575, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 17 грудня 2019 року о 16 годині 45 хвилин по вул. Холодногірській, 106А, в м. Харків, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C240, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби без ввімкненого світла фар та з номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу, чим порушив п.п.2.9,19.1 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Одночасно з винесенням постанови про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, командиром взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Макаренко О.О. відносно ОСОБА_1 складений протокол серії ДПР № 368106 від 17.12.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 17.12.2019 року приблизно о 16 години 45 хвилин ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 106 керував автомобілем Mersedes Benz C 240, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обставинам, що склалися, розширені зіниці ока, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ХОНД м. Харкова ОСОБА_1 відмовився в присутності двох понятих.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19.05.2020 року постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови Харківського апеляційного суду вбачається, що скасовуючи постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2020, апеляційний суд виходив з того, що в судовому засіданні був оглянутий наявний в матеріалах справи відеозапис та встановлено, що особа зафіксована на ньому на ім`я ОСОБА_1 , і яка за твердженням працівників поліції керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння за зовнішніми ознаками не схожа саме на ОСОБА_1 , який прибув до апеляційного суду, приймав участь в судовому засіданні, а саме у останнього інші риси обличчя, голос, статура.

Крім того, з наданого паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що підпис в протоколі серії ДПР 18 № 388106 від 17.12.2019 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмінний від підпису ОСОБА_1 у його паспорті.

За вказаних обставин,суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи захисника ОСОБА_1 про викрадення у ОСОБА_1 водійського посвідчення НОМЕР_2 та складання працівниками поліції протоколу за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАп на іншу особу заслуговують на увагу, а отже виходячи із приписів ст. 62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Слід зазначити,що відповідачі будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача не надали.

Як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем Макаренко О.О. надані відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому зафіксовано, як працівники поліції чоловіку на ім`я ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовляється, а працівник поліції роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння

Надаючи оцінку даним відеозаписам, суд зауважує, що зазначені відеозаписи були предметом дослідження суду апеляційної інстанції у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та як встановлено судом апеляційної інстанції після їх огляду, особа зафіксована на них на ім`я ОСОБА_1 , і яка за твердженням працівників поліції керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння за зовнішніми ознаками не схожа на ОСОБА_1 .

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

З підстав, викладених вище, суд прийшов до висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873575 від 17 грудня 2019 року.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд, керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується вимог позивача в частині визнання незаконними дій суб`єкту владних повноважень, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.19 КАС України, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Таким чином, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

У даному випадку, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем Марченко О.О. винесено оскаржувану постанову від 17 грудня 2019 року, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що командир взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Марченко О.О. наділений повноваженнями вчиняти дії та притягувати винних осіб до адміністративної відповідальності.

Оскільки за наслідками вчинення дій відповідачем прийнята постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку, юридичними наслідками для особи може бути лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, командир взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Марченко О.О. законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Отже, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності і закриття справи про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Марченко О.О. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень, суд зазначає наступне.

За ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, ч.2 , ч.3 ст. 134 КАСУ країни витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно п.п.4,6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано договір №01-4/11/КАУ про надання професійної правничої допомоги від 05 лютого 2020 року, договір про надання професійної правничої допомоги (приєднання до договору №01-4/11/КАУ від 05 лютого 2020 року про надання професійної правничої допомоги), звіт наданих послуг до завдання №1 договору №01-4/11/КАУ від 05 лютого 2020 року про надання професійної правничої допомоги від 06 липня 2020 року та розрахунковий чек № 15 від 05 лютого 2020 року.

Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета та складності спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо розподілу судових витрат, понесених на правничу допомогу, та стягнення на користь позивача суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3500 гривень.

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.139 КАС України, компенсувати сплачений позивачем судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що є відповідачем.

Щодо заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті , позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 122 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 17 грудня 2019 року отримана представником позивачем лише 28 квітня 2020 року у Міськрайонному відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будь-які відомості щодо отримання позивачем або його представником такої постанови раніше - відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою відсутні, оскільки такий строк позивачем не пропущений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №1873575 від 17 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - командир взводу № 1роти № 3 батальйону № 4 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Марченко Олександр Олександрович, місце роботи: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя І.В. Березовська