Справа № 440/4603/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. ПолтаваСправа №440/4603/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Полтавській області 26.08.20 звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 9588,81 грн, посилаючись на несплату відповідачем узгоджених сум податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України.

Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідач має непогашений податковий борг, який виник внаслідок несплати сум узгоджених грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 зобов`язано виконавчий комітет Кобеляцької міської ради надати до суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання.

Ухвалою суду від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників (у порядку письмового провадження).

Відповідач, у строк встановлений частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив на позов не надав. Направлена судом за зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцем проживання відповідача ухвала не була вручена адресату з незалежних від суду причин.

За таких обставин суд вважає відповідача таким, що правом на подання відзиву на позов не скористався.

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

За ОСОБА_1 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб загалом у розмірі 9588,81 грн, у т.ч.: пеня у розмірі 177,38 грн, що виник за таких обставин.

Платником податків 20.02.2017 подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати на 2017 рік загалом у розмірі 7137,81 грн з щомісячною сплатою упродовж січня - листопада 2017 року по 594,82 грн, а у грудні 2017 року - 594,79 грн /а.с. 6 зворот/. За вказаною декларацією обліковується заборгованість, з урахуванням переплати, у сумі 2273,62 грн.

15.02.2018 відповідачем подано до податкової інспекції податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати на 2018 рік загалом у розмірі 7137,81 грн з щомісячною сплатою упродовж січня - листопада 2018 року по 594,82 грн, а у грудні 2018 року - 594,79 грн /а.с. 8 зворот/. За вказаною декларацією обліковується заборгованість у сумі 7173,81 грн.

05.11.2018 позивачем сформовано та надіслано платнику податків податкову вимогу №2350-51 про сплату узгодженої суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 7804,38 грн /а.с. 5/. Поштове відправлення повернулось до податкового органу неврученим з огляду на закінчення терміну зберігання /а.с. 5 зворот/. Сторонами у справі доказів оскарження даної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

А відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

А відповідно до пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Суд враховує, що статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Податкові зобов`язання, самостійно визначені відповідачем у податкових деклараціях з плати за землю вважаються узгодженим з дати подання таких декларацій до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та мали бути сплачені у строки, визначені пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату зобов`язання у розмірі 177,38 грн.

З огляду на несплату податкових зобов`язань у визначені Податковим кодексом України строки, дані зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджено матеріалами справи у їх сукупності та ОСОБА_1 не спростовано.

Таким чином, податковий борг у розмірі 9588,81 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг зі сплати:

орендної плати з фізичних осіб у розмірі 9588,81 грн (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень вісімдесят одна копійка) на р/р UA0016161, отримувач - Кобеляцьке УК/м.Кобеляки/18010600, код отримувача - 38012473, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.І. Клочко