Справа № 300/2264/20
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2020 р. справа № 300/2264/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Ліквідаційна комісія УМВС в Івано-Франківській області протиправно відмовила позивачу у направленні висновку та документів, оскільки зобов`язана направити до Міністерства внутрішніх справ України подані ним документи для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
21.09.2020 року позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунутий.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 16.10.2020 (а.с.104-106). Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідно до п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за №805, підстав для направлення документів позивача до МВС України немає, оскільки з дати первинного встановлення інвалідності пройшло більше 2 років. Крім того, вважає, що виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитись за рахунок коштів того органу до якого позивача було відряджено, тобто Прикарпатського юридичного інституту ЛьвДУВС.
Позивач направив на адресу суду відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.108-110).
Відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 з 17.05.1983 року по 31.10.2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ та відповідно до наказу №54 звільнений зі служби за віком.
15.07.2008 року ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності (а.с.13).
Згідно експертного висновку №07 від 17.07.2008 позивачу встановлено причинний зв`язок "захворювання пов`язане із виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" (а.с.14).
За результатами огляду МСЕК 24.04.2013 року позивачу встановлено II групу інвалідності і 70% втрати працездатності (а.с.17).
Згідно експертного висновку №08 від 22.05.2013 позивачу встановлено причинний зв`язок "захворювання пов`язане із виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" (а.с.15).
18.03.2020 на підставі акта огляду МСЕК в результаті повторного огляду позивачу встановлено 90% втрати працездатності та встановлено I групу інвалідності (а.с.19, 20).
21.05.2020 позивач звернувся до Національної академії внутрішніх справ МВС України з проханням оформити заяву (рапорт) (а.с.23-25).
Листом від 04.06.2020 року за № 46/10/Б- 1778 Національна академія внутрішніх справ МВС України повідомила позивача про відсутність в Академії його особової справи. Рекомендовано звернутися до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, або уповноваженого підрозділу ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.26).
07.07.2020, ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з вимогою передати його особову справу до Національної академії внутрішніх справ МВС України, для прийняття рішення по його питанню, відповідно до пунктів 2, 3, 7, 8 Порядку ПКМУ № 850 від 21.10.2015 року, оскільки він проходив службу і був звільнений в зв`язку з виходом на пенсію з Прикарпатської філії Національної академії внутрішніх справ України (а.с.27-29).
Листом від 22.07.2020 за № 236/108/05/13-2020 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області повідомило позивача про те, що особова справа ОСОБА_1 у вересні 2011 року Ліквідаційною комісією Прикарпатського юридичного інституту Львівського Державного Університету внутрішніх справ передана за територіальністю до архіву УМВС України в Івано-Франківській області (а.с.30). Окрім того, повідомлено про те, що підстав для передачі особової справи позивача до Національної академії внутрішніх справ МВС України, немає.
Листом від 25.08.2020 голова Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області відмовив позивачу в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що з дати первинного встановлення інвалідності пройшло більше 2 (двох) років, за умовами пункту 4 Порядку відсутні підстави для направлення документів до МВС України (а.с.35).
Не погоджуючись із наданою відповіддю про відмову, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.
Згідно з п.5 розд. IX Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Закон № 580-VIII набрав чинності згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону 07.11.2015 року.
Так, відповідно до абз.2, 3 п.15 Прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію України" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Такий порядок визначався ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", якою було встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання зазначених положень постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Суд зазначає, що на момент встановлення позивачу на підставі акта огляду МСЕК в результаті повторного огляду 90% втрати працездатності та встановлення I групи інвалідності, а також на момент звернення позивача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, вказаний Порядок був чинним.
У зв`язку з чим до спірних відносин належить застосувати норми даного Порядку №850.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (п.1 Порядку №850).
Відповідно до п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності.
Відповідно до п. 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
В п.7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Згідно з п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги тощо.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).
Відповідно до п.10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.
Зазначеними положеннями чітко визначена процедура призначення одноразової грошової допомоги, яка включає у себе:
- подачу особою, котра має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідної заяви з пакетом необхідних документів;
- вчинення керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, відповідних дій, пов`язаних підготовкою поданих заявником документів, формування висновку щодо виплати допомоги та їх надсилання до МВС України;
- розгляд поданих заявником документів МВС України та прийняття відповідного рішення;
- направлення рішення МВС України для реалізації керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції.
Як встановлено судом позивач 07.08.2020 подав заяву (рапорт) з пакетом документів для призначення одноразової грошової допомоги до Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області, однак відповідач не вчинив дій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року "Про затвердження Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", чим допустив бездіяльність щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених п.8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року, та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_1 .
Як наслідок суд доходить висновку, що заявлений позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання протиправною відмови Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області у наданні та направленні висновку про виплату одноразової грошової допомоги до МВС України та зобов`язання Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області направити до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року.
Що стосується посилань відповідача на ту обставину, що виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитись за рахунок коштів того органу до якого позивача було відряджено, тобто Прикарпатського юридичного інституту ЛьвДУВС, то слід зазначити, що предметом розгляду у даній справі є правомірність дій відповідача щодо нескладення висновку та ненаправлення документів позивача до УМВС України, а не питання виплати чи стягнення коштів. Відтак, такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки не стосуються предмета позову.
Більше того, відповідач є єдиним суб`єктом у спірних правовідносинах, який наділений можливістю скласти відповідний висновок з подальшим направленням до МВС України, оскільки є тримачем особової справи позивача.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.