Справа № 380/2134/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Братичак У.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2134/20 пров. № А/857/12088/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 380/2134/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та скасування ухвали, -

ВСТАНОВИВ :

13.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та скасування ухвали від 19.09.2019р. №5429 «Про здійснення запозичення до міського бюджету м.Львова».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку із тим що останній не усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Апелянт просить суд ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

13.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та скасування ухвали від 19.09.2019р. №5429 «Про здійснення запозичення до міського бюджету м. Львова».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2020р. позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із неподання документу про сплату судового збору у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

01.04.2020р. на адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 18.03.2020р.

Зокрема, у поданій заяві позивач зазначив, що він є учасником бойових дій, а тому відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є звільненій від сплати судового збору при зверненні до суду.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що має скрутний майновий стан, а тому просить суд, звільнити його від сплати судового збору з огляду на вказані обставини.

06.04.2020р. ухвалою Львівського окружного адміністративного суду продовжено ОСОБА_1 строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви у справі № 380/2134/20 на тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

При цьому, суд в ухвалі зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів які свідчать про скрутний майновий стан.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2020р. ОСОБА_1 отримав 13.04.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим кодовим ідентифікатором за № 534.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2020р. позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, у зв`язку із невиконання вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2020р.

ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Із змісту ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

ст.1, 2 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст.55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», п.32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» № 28249/95).

Однак, якщо держава передбачає апеляційне оскарження до суду вищої інстанції, вона має право встановлювати умови такої апеляції, як матеріально-правові, так і процесуальні, як-от: судові збори, часові обмеження, обов`язкове представництво тощо (рішення Європейського суду з прав людини від 12 червня 2006 року у справі «Степенська проти України» (Stepenska v. Ukraine).

ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору. Зокрема, відповідно до п.13 ч.1 зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в сукупності з ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави дійти висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Таким чином, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Як видно із матеріалів справ, вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій, оскільки останній оскаржує рішення органу місцевого самоврядування щодо залучення до місцевого бюджету коштів.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із невиконання вимог ухвали про залишення позову без руху, оскільки відсутні правові підстав для звільнення позивача від сплати судового збору із підстав передбачених п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також відсутні належні, допустимі, достовірні які свідчать про скрутний майновий стан останнього саме на час подання позову -13.03.2020р.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією яка викладена в ухвалі від 05.11.2020р. Верховного Суду у справі № 820/4260/17. (провадження № К/9901/28033/20).

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 380/2134/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.Я. Макарик

Суддя З.М. Матковська

Постанова в повному обсязі складена 30.11.2020р.