Справа № 380/3390/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року справа №380/3390/20

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Колодій О.Р.,

представника позивача Луньо Б.М.,

представник відповідача не прибув,

представник третьої особи не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8427, 54 грн, утриманого із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 46819,68 грн;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в користь ОСОБА_1 розмір компенсації суми податку з доходів фізичних осіб в сумі 8427,54 грн, утриманого із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з суми 46819,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідачем відмовлено їй у компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8427, 54 грн, утриманого із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 46819,68 грн. Протиправність таких дій відповідача позивачка аргументує тим, що на час виникнення спірних правовідносин мала статус особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, право на виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні вона набула у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби на підставі рішення суду, яке вступило у законну силу, утримана сума податку з доходів фізичних осіб повинна бути виплачена їй в якості грошової компенсації.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву зазначає, що згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Постановою Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 813/4426/16 стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 по 01.09.2016 в сумі 46819 грн 68 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Таким чином, вказує, що спосіб виконання даного судового рішення, зокрема проведення необхідних відрахувань із суми коштів, що підлягала стягненню на користь ОСОБА_1 встановлено судом, а не Головним управлінням Казначейства. Зазначає, що законодавством чітко передбачено, що питання оподаткування заробітної плати, грошового забезпечення, інших виплат (в тому числі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) фізичної особи покладається на податкового агента, на підприємство, установу, організацію, де працює або працював працівник. Стверджує, що у цьому випадку обов`язок по оподаткуванню середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 покладається на Головне управління Національної поліції у Львівській області і не належить до повноважень Головного управління Держказначейства.

Представником третьої особи подано письмові пояснення на позовну заяву, в яких покликається на те, що оподаткування доходів осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України. Відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого зокрема включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані платнику податку відповідно до умов трудового договору та інші доходи. Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Вказує на те, що оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримку розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором 1,5% у місяці його фактичного нарахування.

На спростування доводів відповідача та третьої особи представником позивачки подано відповідь на відзив та відповідь на пояснення третьої особи.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою судді від 12.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу вирішено розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 17.06.2020 суд перейшов до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення коштів за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання у справі.

27.07.2020 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі Головне управління Національної поліції у Львівській області як третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 12.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та третя особа явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Представником третьої особи подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Заслухавши вступне слово представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 813/4426/16 стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 по 01.09.2016 в сумі 46819 (сорок шість тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 68 (шістдесят вісім) коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

На виконання вказаного судового рішення Львівським окружним адміністративним судом 06.02.2020 видано виконавчий лист.

Згаданий виконавчий лист 21.02.2020 пред`явлений позивачкою до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області.

Листом від 24.02.2020 № 07.3-11/1494 та повторно листом від 11.03.2020 № 07.3-11/2016 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області звернулося до ГУ НП у Львівській області з запитом про надання інформації щодо кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких будуть здійснюватись безспірні списання коштів з Головного управління Національної поліції у Львівській області згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/4426/16 від 16.02.2010.

На запит Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про здійснення безспірного списання коштів ГУ НП у Львівській області листом від 12.03.2020 № 570/05/17-2020 повідомило про проведення виконання зазначеного виконавчого документа щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 по 01.09.2016 у сумі 46819,68 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства наступним чином:

- 37689,85 грн на користь ОСОБА_1 ;

- 702, 29 грн військового збору;

- 8427,54 грн прибуткового податку.

Листом від 18.03.2020 №13-08/224 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повідомило позивачку про виконання 13.03.2020 виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду, виданого 06.02.2020 у справі № 813/4426/16 про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 25.03.2020 звернулась до ГУ НП у Львівській області з проханням при виплаті грошового забезпечення здійснити виплату грошової компенсації суми утриманого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8 427,55 грн, а 30.03.2020 - до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області з проханням здійснити виконання рішення в повному обсязі із врахуванням Порядку №44 та забезпечити виплату недоотриманої грошової суми.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області листом від 01.04.2020 №07-3-50/2564 повідомило ОСОБА_1 про те, що судове рішення виконано у відповідності до інформації, наданої ГУ НП у Львівській області на відповідний запит щодо визначення порядку обов`язкових відрахувань.

Листом від 20.04.2020 № Л-3/05/17-2020 Головне управління Національної поліції у Львівській області повідомлено позивачку, що кошти в сумі 37689,85 щодо стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, що були безспірно списані з Головного управління Національної поліції у Львівській області по справі № 813/4426/16, не пов`язані з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Позивачка вважає рішення відповідача про відмову у компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі - Положення № 215), передбачено, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з п. 2 Положення № 215 Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів.

Підпунктом 3 п. 2 Положення № 215 визначено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається затвердженим Кабінетом Міністрів України від 03.08.2011 № 845 Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок № 845).

Згідно з визначенням у п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку № 845 визначено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з резолютивною частиною постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 813/4426/16 стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 по 01.09.2016 в сумі 46819 грн 68 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, спосіб виконання цього судового рішення, зокрема проведення необхідних відрахувань із суми коштів, що підлягала стягненню на користь ОСОБА_1 встановлено судом, а не Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області.

Позивачка покликається на неправомірність неврахування відповідачем при виконанні рішення суду вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44) та п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України щодо компенсації суми стягнутого податку з доходів фізичних осіб.

Надаючи оцінку такому твердженню позивачки, суд виходить з наступного.

Порядком № 44 визначено умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктами 2-5 Порядку № 44 визначеного, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення відповідають приписам п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в якому зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Згідно з п. 6 Порядку № 44 територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, визначення розміру податків, внесків та зборів, які справляються з нарахованих сум грошового забезпечення, покладено на відповідний фінансовий орган у складі відповідача, який в свою чергу, повинен виплатити за рішенням суду відповідні кошти позивачу з утриманням з них вказаних податків, внесків та зборів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Відповідно до підп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Як передбачено підп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Також необхідно зазначити, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд в постанові від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

Отже, законодавством чітко передбачено, що питання оподаткування заробітної плати, грошового забезпечення, інших виплат (в тому числі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) фізичної особи покладається на податкового агента, на підприємство, установу, організацію, де працює або працював працівник.

Відтак, у цьому випадку визначення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладається на Головне управління Національної поліції у Львівській області і не належить до повноважень Казначейства.

У свою чергу, орган Казначейства згідно з п. 28 Порядку № 845 не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Коди класифікації видатків бюджету та рахунки не визначаються органом Казначейства на період дії особливого періоду та (або) проведення антитерористичної операції на території України або в окремих її місцевостях, а також здійснення відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях щодо Міноборони, МВС, СБУ, інших органів військового управління, Апарату Ради національної безпеки і оборони України, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Управління державної охорони, Національної гвардії, Національної поліції, ДСНС, а також їх територіальних органів (підрозділів), установ, закладів та організацій, що належать до сфери їх управління, військових частин.

Пунктом 28 Порядку № 845 передбачено, що у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

Так, листом від 24.02.2020 № 07.3-11/1494 та повторно листом від 11.03.2020 № 07.3-11/2016 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області звернулося до ГУ НП у Львівській області з запитом про надання інформації щодо кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких будуть здійснюватись безспірні списання коштів з Головного управління Національної поліції у Львівській області згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/4426/16 від 16.02.2010.

На запит Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про здійснення безспірного списання коштів ГУ НП у Львівській області листом від 12.03.2020 № 570/05/17-2020 повідомило про проведення виконання зазначеного виконавчого документа щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 по 01.09.2016 у сумі 46819,68 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства наступним чином: 37689,85 грн на користь ОСОБА_1 ; 702, 29 грн військового збору; 8427,54 грн прибуткового податку.

Таким чином, боржником надано інформацію про необхідність оподаткування суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рішенням суду у справі № 813/4426/16, зазначивши суму податків, зборів та обов`язків, які необхідно утримати.

Під час виплати позивачу середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу Головне управління Національної поліції у Львівській області не застосувало Порядок № 44 та не компенсовував податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, виходячи з того, що Порядок № 44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, тоді як позивач набув право на виплату за період вимушеного прогулу, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Підсумовуючи, суд зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області в силу покладених на нього обов`язків виконує рішення суду і при зазначенні в рішенні суду на необхідність проведення відрахувань податків, зборів та інших обов`язкових платежів, здійснює таке відрахування на підставі розрахунків, наданих роботодавцем (боржником по справі). При цьому до компетенції органів Казначейства не належить право щодо аналізу наданих боржником розрахунків податків, зборів та обов`язкових платежів за виконавчим документом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Судом в межах цієї справи не встановлено порушень вказаних критеріїв відповідачем при вчиненні дій стосовно позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги не знайшли належного правового обгрунтування, а відтак, такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцевих положень, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, про визнання дій протиправними та стягнення коштів, відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України (79005, м. Львів, вул. К. Левицького,18, ).

Третя особа: Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ).

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2020.

Суддя Сидор Н.Т.