Справа № 580/1497/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року справа № 580/1497/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Ільченко Л.В.,

позивача: Сененко К.В. за ордером,

представника відповідача: Пугач Л.М. за посадою,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Черкаській області №159676 від 08.04.2020.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що працівниками управління Укртрансбезпеки у Черкаській області грубо порушено порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, оскільки як стверджує водій позивача в день його зупинки 07.02.2020, працівники управління Укртрансбезпеки у Черкаській області перевіривши документи водія та документи на вантаж, відпустили останнього без будь-яких зауважень, акт перевірки не складали, розписуватись ніде не пропонували, ваговий контроль не здійснювали. Разом з тим, в основу оскарженої постанови управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області від 08.04.2020 №159676 покладений акт перевірки за 10.02.2020 №035658 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, складених на підставі зупинки транспортного засобу, що належить позивачу.

Позивач стверджує, що 10.02.2020 працівники управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області не здійснювали будь-яку перевірка транспортного засобу який належить позивачу, оскільки акт перевірки про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів складений на основі товаро-транспортної накладної за 07.02.2020, отже 10.02.2020 взята за основу стара товаро-транспортна накладна, яка на 10.02.2020 вже себе вичерпала у зв`язку з доставкою вантажу три дні назад.

Крім того, точний габаритно-ваговий контроль не здійснювався за відсутності майданчика для роботи пересувного та стаціонарного габаритно-вагового комплексів у місці зупинки водія позивача.

Також позивач зазначає про порушення відповідачем строку прийняття оскарженої постанови, оскільки порушення виявлене 07.02.2020, а постанова прийнята 08.04.2020 тобто з перевищенням двомісячного строку.

Відповідач позов не визнав, до суду надав відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначає, що в основу постанови від 08.04.2020 №159676 покладений акт від 10.02.2020 №035658 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів та довідка управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 10.02.2020 №044888 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, які на думку позивача були складені при зупинці транспортного засобу 07.02.2020 та перевірки документів за 07.02.2020, при цьому твердження, що працівники управління виявили перевищення вагових параметрів транспортного засобу 07.02.2020, а документально оформили це 10.02.2020 є суто припущеннями.

Так дійсно зважування транспортного засобу не відбувалось, оскільки на 121 км автодороги Н-08 Бориспіль-Запоріжжя не розміщено пункт габаритно-вагового контролю, перевірка 10.02.2020 була рейдова, яка проводилась шляхом перевірки документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Водії зобов`язані мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим особам документи, передбачені законодавством. На момент перевірки водієм позивача пред`явлено ТТН №548251 від 07.02.2020, на підставі якої і виявлено перевищення вагових параметрів понад норму.

Крім того, враховуючи, що порушення виявлено саме 10.02.2020, а оскаржену постанову винесено 08.04.2020, то відповідно двомісячний термін винесення постанови не порушено. З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.05.2020 відкрито загальне позовне провадження, з причини заявленого позивачем клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка.

У судових засіданнях представник позивача підтримала позовні вимоги, просив позов задовольнити.

За участі в судовому засіданні представника відповідача остання просила в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в т.ч. показання свідка, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до затвердженого начальником управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період 10.02.2020 16.02.2020, старшому державному інспектору ОСОБА_2 та головному спеціалісту Атамасю О.А. видано направлення на рейдову перевірку №009780 від 10.02.2020 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів додержання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» на 121 км автодороги Н-08 Бориспіль-Запоріжжя.

10.02.2020 о 09 год. 40 хв. старшим державним інспектором та головним спеціалістом (на підставі направлення на рейдову перевірку №009780 від 10.02.2020) проведено рейдову перевірку на а/д Н-08, 121 км. транспортного засобу MAN д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_3 .

Під час перевірки виявлено порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 10 до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме перевезення вантажу з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових обмежень на 12,55%, згідно документального контролю за ТТП №548251 від 07.02.2020. Фактична повна маса 49,020 т., при допустимій 44 т.

За результатами перевірки складено Акт №207255 від 10.02.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Відповідно до відмітки на вказаному Акті, водій про причини порушень зазначено «відмовився».

Начальником управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №159676 від 08.04.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступних обставин.

Правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т. ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 у редакції постанови Кабінету міністрів України від 25.04.2018 № 320 (далі - Порядок №1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Частиною 2 статті 29 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила №1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частинами 1, 4 статті 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку №879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

В даному випадку судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 10 до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме перевезення вантажу з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових обмежень на 12,55%, згідно документального контролю за товаро-транспортною накладною, що не заборонено нормативними актами та відповідно п. 22.5 ПДР дозволяє встановити наявність чи відсутність порушення встановлених правил.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не спростовує, що повна маса транспортного засобу 49020 кг. яка вказана в ТТН №548251 від 07.02.2020 є невірною.

Отже, судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлених п. 22.5 ПДР, а саме перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20%.

В свою чергу, позивач заперечує, що дата виявленого порушення та дата складання відповідного акту не відповідає дійсності в зв`язку з тим, що у водія не могло бути 10 лютого 2020 року товаро-транспортної накладної за 07.02.2020.

В силу статті 34 Закону №2344-IIІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Щодо відсутності у водія позивача товаро-транспортної накладної за 07.02.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 11.1-11.6 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених 14 жовтня 1997 року наказом Міністерства транспорту України №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Таким чином, позивачем не доведено суду, що станом на 10.02.2020 року у водія позивача були відсутні всі екземпляри товарно-транспортної накладної №548251 від 07.02.2020. Також, позивачем не надано доказу розвантаження кукурудзи саме 07.02.2020, оскільки по-перше позивач не надав до матеріалів справи товарно-транспортну накладну за 10.02.2020, а з копії товарно-транспортної накладної №548251 від 07.02.2020, яка надана відповідачем до матеріалів справи, отриманої від водію позивача під час проведеної рейдової перевірки, то остання не містить дати розвантаження, підпису та печатки вантажоодержувача.

В зв`язку з наведеним суд ставить під сумнів і відхиляє як доказ надану копію відібраних адвокатом позивача пояснень завідуючого током СТОВ «Агроко» ОСОБА_4 щодо процедури навантаження 07.02.2020 та 10.02.2020 автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та відповідно покази ОСОБА_4 як свідка через їх неточність.

Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу направлено повідомлення від 11.02.2020 №12836/39-1/24-20 про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Дане повідомлення направлялося позивачу рекомендованим листом, про що надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

За результатом розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відповідачем винесено, зокрема, постанову від 08.02.2020 №159676 про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до п. 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідачем при складанні акту перевірки від 10.02.2020 чітко зазначено дату виявленого порушення, отже суд відхиляє доводи представника позивача на ту обставину, що транспортного засобу MAN д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_3 проходив документальну перевірку саме 07.02.2020, оскільки наведене не підтверджується наявними в справі доказами, при цьому позивачем не спростовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що зафіксовано за ТТН від 07.02.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимоги Порядку №1567.

Стосовно інших посилань позивача, то суд відхиляє такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За вказаних обставин суд констатує, що з огляду на встановлені в ході перевірки порушення та зазначені вище норми чинного законодавства України, відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову, а тому остання скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що позивачем не доведено обґрунтованості своїх доводів щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сплачену суму судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.10.2020.

Суддя В.В. Гаращенко