Справа № 460/7603/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2020 року м. Рівне №460/7603/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання А.А. Головатчик та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: Барілова Д.В., відповідача: представник Гарбарук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСпеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання майор юстиції в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020- 1790,00 грн, передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально- побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання майор юстиції в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018- 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020 - 1790,00 грн відповідно до примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем за період з 01.03.2018 по 14.08.2020 не вірно визначався розмір окладу за військовим званням, тобто без урахування Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". На думку позивача розмір окладу за військовим званням повинен був бути не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на 1 січня відповідного календарного року.

Ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 05.11.2020.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву (а.с.163-168 т.1). На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що грошове забезпечення позивачу нараховувалося та виплачувалося відповідно до постанов Кабінету Міністрів України: від 31.05.2012 № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (із змінами), від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (із змінами), від 15.06.1994 № 414 Про види, розміри і порядок компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (із змінами), від 17.07.2003 № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, від 15.01.2004 № 44 Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу та кошторису прокуратури регіону на 2018, 2019 та 2020 роки, затвердженого Офісом Генерального прокурора. Від Офісу Генерального прокурора до прокуратури регіону накази, вказівки, розпорядження, листи щодо зміни розміру окладу за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців прокуратури регіону та військовослужбовців військових прокуратур гарнізонів Західного регіону України не надходили. Таким чином, сторона відповідача доводила, що оклад за військовим званням мав визначатися саме від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому й відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

В судовому засіданні 05.11.2020 оголошено перерву до 19.11.2020.

Ухвалою суду від 19.11.2020 відмовлено Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону у задоволенні зави про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав викладених у ньому та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 19.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши думку учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Наказом військового прокурора Західного регіону України від 11.05.2016 №166к майор юстиції ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України (а.с.17 т.1).

Наказом Міністра оборони України від 21.02.2020 №80 майора юстиції ОСОБА_1 , прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України, що відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.20 т.1).

Наказом військового прокурора Західного регіону України від 07.08.2020 №515к майора юстицію ОСОБА_1 з 14.08.2020 звільнено з посади прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури. ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України 14.08.2020 (а.с.21-22 т.1).

З матеріалів справи встановлено, що 28.07.2020 позивач звернувся до військового прокурора Західного регіону України із заявою щодо проведення перерахунку окладу та виплати грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним до виплати грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань та матеріальною допомогою на оздоровлення, тощо, розрахованим з урахуванням окладу за військове звання майор юстиції в розмірі: з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1590.00 грн.; з 01.01.2020- 1790,00 грн. (а.с.35-37 т.1).

Листом від 10.09.2020 №18-235вих-20 Військова прокуратура Західного регіону України повідомила ОСОБА_1 , що грошове забезпечення позивачу нараховувалося та виплачувалося відповідно до постанов Кабінету Міністрів України: від 31.05.2012 № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (із змінами), від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (із змінами), від 15.06.1994 № 414 Про види, розміри і порядок компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (із змінами), від 17.07.2003 № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, від 15.01.2004 № 44 Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу та кошторису прокуратури регіону на 2018, 2019 та 2020 роки, затвердженого Офісом Генерального прокурора. Від Офісу Генерального прокурора до прокуратури регіону накази, вказівки, розпорядження, листи щодо зміни розміру окладу за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців прокуратури регіону та військовослужбовців військових прокуратур гарнізонів Західного регіону України не надходили. Додатково повідомлено, що лише за умови надходження відповідниї змін, буде проведено відповідний перерахунок грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.08.2020 (а.с.39-40 т.1).

Також судом встановлено, що 05.02.2020 Генеральним прокурором видано наказ № 66 Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) (а.с.23-24 т.1).

Відповідно до пункту 3 вказаного наказу, перейменовано юридичну особу Військова прокуратура Західного регіону України у Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 10 вказаного наказу, він набирає чинності з дня початку роботи обласних прокуратур відповідно до рішення Генерального прокурора, прийнятого в порядку визначеному п. 4 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ.

Пунктом 3 наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 47ш Про затвердження структури та штатної чисельності апаратів спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) затверджено структуру та штатну чисельність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (на правах обласної прокуратури) (а.с.25-26 т.1).

Відповідно до пункту 1 наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 Про початок роботи обласних прокуратур, днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 (а.с.28-29 т.1).

09.09.2020 наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 опубліковано в газеті Верховної Ради України Голос України (а.с.27 т.1).

Отже, з 11.09.2020 відповідач змінив своє найменування з Військової прокуратури Західного регіону України на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону (на правах обласної прокуратури) (без зміни коду ЄДРПОУ та юридичної адреси, а.с.30-32 т.1).

Зважаючи на викладене, відповідачем у даній справі є Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни вихзначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-XII), який і регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

В силу частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з пунктом 1 Примітки додатку 1 постанови № 704, Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Відповідно до Примітки додатку 14 Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Відповідно до додатку 14 до постанови № 704, військовому званню "майор" встановлено тарифний коефіцієнт - 0,76.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у такій новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

У той же час, згідно із Приміткою 1 додатку 1, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. І відповідно до примітки до додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

На підставі викладеного, суд вважає, що розрахунки посадового окладу позивача мали проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Статтями 7, 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 1861,50 грн.

Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він.

Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив: 1410,00 грн. (1861,50 грн. х 0,76).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 році, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" складає 1921 грн., а мінімальна заробітна плата 4173 грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 2086,50 грн.

Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він.

Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив: 1590,00 грн. (2086,50 грн. х 0,76).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2020 році, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" складає 2101 грн., а мінімальна заробітна плата 4723грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 2361,50 грн..

Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він.

Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив: 1790,00 грн. (2361,50 грн. х 0,76).

При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача, які грунтуються на нормах Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від 06.12.2016, а саме пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", якими установлено, що "мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат".

По-перше, зазначений Закон набрав чинності 01.01.2017, тобто ще до того як були прийняті постанова КМУ №704 від 30.08.2017 та постанова КМУ №103 21.02.2018.

По-друге, Кабінет Міністрів України у своїх постановах використовував як розрахункову величину для визначення посадових окладів саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, в той час як п`ятидесятивідсоткове значення мінімальної заробітної плати використав лише як величину, нижче якої не може братися базовий показник.

Також суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ольсон проти Швеції", де роз`яснено, що норма спеціального закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю, так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").

Суд зазначає, що нечіткість Постанови №704, коли Примітки до Додатків 1 та 14 на які покликається позивач і які, не визнає відповідач, є в свою чергу частинами даного нормативно-правового акта, які представляють державно-владний припис, призначений для спеціального текстового або символічного підкреслення, має супровідний характер.

Виходячи з наведеного та згідно з усталеною практикою Європейського суду, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "G.G. та інші проти Болгарії").

Також Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року в справі "Вассерман проти Росії" вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

На підставі усього наведеного, суд приходить до висновку, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за відповідний період часу його служби мало розраховуватися від посадового окладу за військовим званням майор юстиції, який в свою чергу дорівнював: в проміжок часу з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн., в проміжок часу - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн. та в проміжок часу з 01.01.2020 по 14.08.2020- 1790,00 грн., тобто як це передбачалося приміткою до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704. Оскільки додаткові види грошового забезпечення, а саме, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, вихідна допомога у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсація за невикористану відпустку тощо, також напряму залежать від посадового окладу, то і вони мали розраховуватися за відповідний період часу служби позивача від таких же показників окладу за військовим званням майор юстиції. При цьому, позивач мав цілком правомірні очікування того, що такі нарахування будуть проведені йому у гарантованому розмірі. Оскільки ж відповідач при розрахунку окладу за військовим званням не скористався приміткою до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704 і це потягнуло нарахування ОСОБА_1 у відповідний проміжок часу основного і додаткових видів грошового забезпечення у розмірі меншому, ніж належало, то на відповідача слід покласти обов`язок нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.03.2018 по 14.08.2020 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для стягнення на його користь судового збору у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (, вул. Клепарівська, 20, м. Львів, 79007) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «майор юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020 - 1790,00 грн, передбаченому приміткою до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2018.

Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим та належним йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «майор юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020 - 1790,00 грн., відповідно до примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 27 листопада 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко