Справа № 460/6169/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2020 року м. Рівне № 460/6169/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення невірно нарахування та виплати позивачу у зменшеному розмірі суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 по 28 травня 2019 року, який визначено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі № 460/4000/19;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених строків при нарахуванні та виплати останньому індексації грошового забезпечення з грудня 2016 по 28 травня 2019 року;

3) зобов`язати відповідача перерахувати, нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення починаючи з лютого 2008 року по 28 травня 2019 року;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2016 по 28 травня 2019 року.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що у період з 25 жовтня 2016 року по 28 травня 2019 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера відділу управління. При звільненні позивача зі служби відповідач не провів з ним повний розрахунок, зокрема не виплатив належні позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 травня 2019 року, що підтверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі № 460/4000/19. На виконання вказаного рішення відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 4146,51грн. Позивач стверджує, що відповідачем було неправильного розраховано суму індексації, яка належала до виплати на виконання судового рішення. Так, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Відповідач при розрахунку, нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення визначив базовий місяць листопада 2016 року, а розрахунок проводив з січня 2016 року. В дійсності необхідно було проводити розрахунок індексації грошового забезпечення починаючи з лютого 2008 року, позаяк, попереднє підвищення тарифної ставки (окладу) позивача відбулося у лютому 2008 року, а останнє 1 березня 2018 року. Окрім того, позивач вказує, що у зв`язку з порушенням строку виплати спірної грошової індексації він, в силу приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», має право на отримання грошової компенсації втрати частини доходів. З огляду на вказане, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що з метою добровільного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі № 460/4000/19 позивачу була нарахована та виплачена 24 квітня 2020 року індексація грошового забезпечення в сумі 4146,51грн. При обчислені суми індексації грошового забезпечення позивача базовими місяцями було визначено грудень 2015 року та березень 2018 року, оскільки попереднє підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, в тому числі за посадою позивача, відбулося у грудні 2015 року на підставі наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року № 44, а останнє в березні 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704. Також відповідач стверджує, що виплата позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду в справі № 460/4000/19 була проведена у визначений чинним законодавством строк, а тому підстави для нарахування та виплати останньому компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати відсутні. За наведених обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

21 серпня 2020 року позовна заява надійшла до суду.

25 серпня 2020 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо здійснення невірно нарахування та виплати ОСОБА_1 у зменшеному розмірі суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 по 28 травня 2019 року, який визначено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі № 460/4000/19, а також зобов`язання військової частини НОМЕР_2 перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з лютого 2008 року по 28 травня 2019 року, повернуто позивачу без розгляду.

Того ж дня, ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених строків при нарахуванні та виплати останньому індексації грошового забезпечення з грудня 2016 по 28 травня 2019 року, а також зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2016 по 28 травня 2019 року; вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

1 жовтня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов.

27 листопада 2020 року до суду від відповідача надійшли додаткові докази.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Обставини справи:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі №460/4000/19, яке набрало законної сили 5 травня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено часткового, а саме: визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 травня 2019 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 травня 2019 року; у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 травня 2019 року відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87645159).

На виконання вказаного судового рішення позивачу 26 квітня 2020 року на його картковий рахунок перераховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 4146,51грн.

Вважаючи протиправною несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі соціальні виплати). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - управлінням соціального захисту населення ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статті 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати грошового забезпечення, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року в справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року в справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року в справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року в справі № 523/1124/17, від 3 липня 2018 року в справі № 521/940/17, від 5 жовтня 2018 року в справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року справі № 814/1428/18, від 8 серпня 2019 року в справі № 638/19990/16-а.

Частиною першою статті 2 Закону №2050-ІІІ, визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ, передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень Закону № 2050-ІІІ та окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває на попередньо нараховані, але не виплачені впродовж календарного місяця суми доходу.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в справі № 460/4000/19, яке набрало законної сили 5 травня 2020 року, відповідачем в квітні 2020 року було нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 травня 2019 року в розмірі 4146,51грн. Суму вказаної індексації виплачено у тому ж місяці, відповідно до платіжного доручення від 24 квітня 2020 року № 658. Зарахування вказаних коштів на картковий рахунок позивача відбулося 26 квітня 2020 року, що не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу у строки встановлені положеннями Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати такої індексації.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного вище, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Т.О. Комшелюк