Справа № 520/8425/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 листопада 2020 р. Справа № 520/8425/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Турко А.В.,

за участю:

представника позивача - Дроздової А.В.,

представника відповідача - Сільченко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі №520/8425/19 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м.Харків, 610230, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив суд:

- стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 288 667 ( двісті вісімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят сім грн.) 12 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 по справі №520/8425/19 адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба витрати, пов`язаних з його утриманням під час навчання в розмірі 288667 (двісті вісімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн 12 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2020 апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 по справі № 520/8425/19 скасовано.

Постановою Верховного суду від 17.09.2020 касаційну скаргу позивача задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного від 08.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2020 у справі №520/8425/19 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного.

28.09.2020 року справа №520/8425/19 надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 року головуючим суддею визначено суддю Супруна Ю.О..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 01.10.2020 прийнято до провадження адміністративну справу №520/8425/19 адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання та призначено підготовче засідання

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 22.10.2020 за вх.№01-26/81384/2020 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що починаючи з 2007 року Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, відповідно до вимог законодавця, в межах строку позовної давності - 3 роки, постійно здійснював позовну роботу та забезпечував відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом. 06.12.2018 позивачем був поданий цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання під час навчання до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2019 справа була передана до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2019, яка надійшла на адресу Університету 19.06.2019 провадження у справі було закрито.

Крім того, позивач зазначає, що Університет є структурним підрозділом Міністерства оборони України, фінансується з Державного бюджету та є розпорядником коштів третього ступеню, університет на власний розсуд не може розпоряджуватися коштами, які надходять на його рахунки. Всі витрати здійснюються відповідно до кошторисних призначень. Так, при подачі позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення коштів за утримання під час навчання в порядку цивільного судочинства Університетом був сплачений судовий збір у сумі 4 803,63 грн. Після закриття провадження у справі Університет подав заяву до Московського районного суду м. Харкова про повернення сплаченого судового збору, яка була задоволена Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2019. Тільки після винесення ухвали про повернення судового збору та її надходження до Університету, Університет мав право повторно сплатити судовий збір у розмірі 4 330,01 грн. за подачу позовної заяви до ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства до Харківського окружного адміністративного суду. Вказано, що позовна заява до ОСОБА_1 була позивачем надіслана на адресу Харківського окружного адміністративного суду 19.08.2020 тобто на протязі місяця з дня винесення ухвали про повернення судового збору.

З огляду на зміну правової позиції судів щодо підсудності даної категорії справ, строк звернення із позовом до колишнього курсанта ОСОБА_1 до адміністративного суду є фактично пропущеним. На думку позивача, пропуск строку звернення до суду фактично відбувся не з його вини, а з огляду на незалежні від сторін справи обставини.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 23.11.2020 за вх.№01-26/91799/2020 позивачем подано доповнення до заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, якій зазначає, що позивач зіткнувся із майже непереборними труднощами в питаннях поновлення строків, адже за наявності надвеликої кількості боржників фінансування відповідної потреби в необхідній кількості та часовому відрізку було відсутнє.

У підготовчому судовому засіданні призначеного на 24.11.2020 року о 14:00 год., суд поставив на обговорення питання щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 22.10.2020.

У підготовче засідання призначене на 24.11.2020 року о 14:00 год., представник позивача прибув, вищевказану заяву та доповнення до заяви підтримав.

В підготовче засідання призначене 24.11.2020 о 14:00 год., представник відповідача прибув, відносно заявленої заяви позивача заперечував з підстав необґрунтованості.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників позивача та відповідача щодо причин поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, виходить з наступного.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не заперечується порушення строку звернення до суду, проте, в обґрунтування поважності пропущеного строку посилається на те, що починаючи з 2007 року Університет, відповідно до вимог законодавця, постійно здійснює позовну роботу та забезпечує відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом.

Вказав на те, що згідно судової практики раніше, Університет звертався до суду виключно в порядку цивільного судочинства та відповідно до загального строку позовної давності - 3 роки.

Проте, Великою Палатою Верховного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 визначено щодо предметної юрисдикції даної категорії спорів в порядку адміністративного судочинства та фактично вплинула на розгляд справ, що до теперішнього часу перебували в провадженнях судів за правилами цивільного судочинства.

Зазначив, що при великій кількості звільнених курсантів, Університет не мав можливості подавати позовні заяви до суду відразу після їх звільнення. Крім того, планування претензійно-позовної роботи в Університеті проводилось виходячи зі строків звернення згідно цивільного судочинства.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Слід зазначити, що правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ) встановив порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (справа «Пономарьов проти України, п.п.41-42).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує:

1)складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки;

2)поведінку заявника;

3)поведінку державних органів;

4)перевантаження судової системи;

5)значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

У рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 року встановлено:

"У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України від 25.03.1992 року N 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок № 964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

За визначенням термінів, наведених у п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч.5 ст.5 КАС України).

Отже, керуючись приписами ст. 122, 123 КАС України, з метою уникнення створення позивачу перешкод у доступі до правосуддя, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк.

Керуючись положеннями ст.ст. 121, 122, 241, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 22.10.2020 року - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду у справі №520/8425/19 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання.

Поновити позивачу пропущений строк звернення до суду у справі №520/8425/19 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 30.11.2020.

Суддя Ю.О. Супрун