Справа № 522/3740/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3740/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

04.03.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із даним позовом, в якому просив скасувати постанову № ОД 1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020 про накладення штрафу.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25.08.2020 справу № 522/3740/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду відповідно п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

23.09.2020 зазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду і в результаті автоматичного розподілу між суддями головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 28.09.2020 справу № 522/264/20 (номер провадження 2-а/522/264/19) прийнято до провадження та залишено без руху через виявлені судом недоліки позову.

02.10.2020 на виконання вищезазначеної ухвали представником позивача до суду надано заяву із додатками та уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначено, що оскаржувану постанову сторона позивача вважає неправомірною, так як за її змістом не вбачається порушення законодавства про працю, а всі попередні документи складалися за відсутністю безпосередньо позивача. Позивачу незрозуміло де і на яку камеру, кого саме представник державного органу фіксували, на підставі чого та які саме документи складали. Також в спірному папері немає обґрунтування, чому позивач повинен платити 417300 гривень. На переконання представника позивача, зазначені обставини свідчать про порушення посадовими особами державного органу вимог КУпАП та Конституції України. Також позивач був позбавлений можливості взяти участь в розгляді справи відносно нього, отримати правову допомогу та переклад на зрозумілу йому мову всіх матеріалів. Представник позивача також зазначає, що зі змісту спірної постанови не вбачається підстави її прийняття, а тому вона є безпідставною. В уточненій позовній заяві також наведені цитати з різних рішень ЄСПЛ, які стосуються безсторонньої повідки суддів, принципів поставлення незалежних рішень державними органами тощо.

Ухвалою суду від 07.10.2020 постановлено недоліки позовної заяви вважати усуненими та продовжити розгляд справи № 522/3740/20; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.10.2020 до суду від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що у відповідності до спеціального законодавства та на підставі службової записки головного державного інспектора Чернова М.І. від 12.12.2019 було призначено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 (заклад харчування). Посадовими особами Головного управління у період 16.12.2019 - 17.12.2019 на підставі наказу № 2369 від 13.12.2019 та направлення №15/01-29-4819 від 13.12.2019 була здійснена спроба проведення інспекційного відвідування ФОП за адресою здійснення господарської діяльності ( АДРЕСА_2 (заклад харчування)), в результаті чого були зафіксовані особи фото- та відеофіксацією, які виконували певні роботи на користь ФОП, та після ознайомлення p посвідченнями інспекторів праці, особи назвали своє ім`я та по батькові ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) і прийняли копію направлення на здійснення інспекційного відвідування (№ 15/01-29-4819 від 13.12.2019) та перелік документів необхідних для проведення інспекційного відвідування. 17.12.2019 ФОП чи уповноважена особа не надали завірені належним чином копії документів за період, що перевірявся, для здійснення інспекційного відвідування у встановлений строк, у зв`язку з чим, були складені: Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 17 грудня 2019 р. за № ОД1400/1652/НП, Вимога про надання документів від 17 грудня 2019 року за № ОД1400/1652/ПД, які були направлені рекомендованим листом 17.12.2019 (накладна № 469) за юридичною адресою реєстрації ФОП, а саме: АДРЕСА_1 . Інспекційне відвідування ФОП було призупинено до 27 грудня 2019 року, на підставі пункту 18 Порядку 823 (перша редакція, прийняття від 21.08.2019). Станом на 16 год. 00 хв. 27.12.2019 до Головного управління будь-які документи, необхідні для здійснення інспекційного відвідування, не надходили, так само як і допуск інспекторів праці для ознайомлення з інформацією та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, ФОП або іншою уповноваженою особою не забезпечено, чим створено перешкоди інспекторам праці у виконанні їхніх посадових обов`язків. Майже всі вищезазначені факти зафіксовані засобами фото-відеотехнікою, які долучаються на цифровому універсально записаному диску (DVD-R) до справи № 1802, яка розпочата 13.12.2019, та є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. 28 грудня 2019 року головним державним інспектором Черновим М.І складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ОД1400/1652/СПТД та надіслано рекомендованим листом з описом за місцем реєстрації ФОП згідно ЄДРПОУ: АДРЕСА_3 (згідно даних відстеження поштових відправлень з`ясовано, що відправлення у точці видачі/доставки). Службовою запискою від 08.01.2020, із візуванням посадовими особами Головного управління від 10.01.2020, ОСОБА_7 передав документи першому заступнику начальника Головного управління Байдюку Сергію Васильовичу для розгляду справи про накладення штрафу на ФОП відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Повідомленням за вих. № 15/01-33-275 від 10.01.2020 ФОП письмово повідомлявся про те, що 10 січня 2020 перший заступник начальника Головного управління одержав Акт інспекційного відвідування від 28 грудня 2019 року №ОД 1400/1652/СПТД, для розгляду справи про накладення штрафу. Відповідне повідомлення було направлено позивачу 10 січня 2020 року рекомендованим листом за № 311. Отже Головним управлінням було направлено позивачу письмове повідомлення про дату отримання уповноваженою посадовою особою Головного управління відповідного акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи (юридичної особи), яка використовує найману працю від 28 грудня 2019 року №ОД1400/1652/СПТД, у передбачений спосіб та термін, встановлений Порядком № 509. 23 січня 2020 року, розглянувши справу про накладення штрафу, та на підставі Акта інспекційного відвідування від 28 грудня 2019 року №ОД1400/1652/СПТД, першим заступником начальника Головного управління Байдюком Сергієм Васильовичем було вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) гривень, на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у вигляді постанови № ОД1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020, у зв`язку із недопуском до проведення інспекційного відвідування. При цьому, станом на 08.01.2020 на адресу Головного управління будь-яка інформація (протести, заперечення, пояснення, клопотання та ін.) чи документи необхідні для здійснення інспекційного відвідування не надходили, так само як і допуск для ознайомлення з інформацією та документами ведення передбаченого законодавством про працю від ФОП, або іншої уповноваженої особи. Сума штрафу розрахована наступним чином: 4173 (розмір мінімальної заробітної плати) х 100 (стократний розмір мінімальної заробітної плати) = 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) гривень. 23 січня 2020 року Головним управлінням було направлено постанову № ОД1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020 рекомендованим листом з описом за місцем реєстрації ФОП згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АДРЕСА_3 . Враховуючи вищевикладене, Головне управління вважає твердження Позивача про винесення оскаржуваної постанови із порушенням норм чинного законодавства необґрунтованим, оскільки дії посадових осіб Головного управління щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а тому підстави для скасування постанови №ОД1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020, відсутні.

Відповідь на відзив від позивача або його представника до суду не надійшла.

Ухвалою суду від 12.11.2020 в задоволенні заяви Головного управління Держпраці в Одеській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 23.11.2020 в задоволенні заяви представника Головного управління Держпраці в Одеській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon відмовлено.

Ухвалою суду від 26.11.2020 в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі відмовлено.

Ухвалою суду від 26.11.2020 продовжено розгляд справи № 522/3740/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, ст. 2, ч.ч. 1-4, ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 № 823, згідно з Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, Положенням про Головне управління Держпраці в Одеській області, затверджене наказом від 03.08.2018 № 84, з урахуванням службової записи головного державного інспектора Чернова М.І. від 12.12.2019 наказом начальника ГУ Держпраці в Одеській області М. Калайди від 13.12.2019 № 2369 призначено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 (заклад харчування) з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

13.12.2019 начальника ГУ Держпраці в Одеській області виписано направлення на здійснення інспекційного відвідування № 15/01-29-4819 для здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 (заклад харчування) в термін 16 та 17 грудня 2019 р. Предмет здійснення позапланового заходу : забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені розділами 1, 3 частини І акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (юридичної особи) фізичної особи, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, зокрема з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

У періоді 16.12.2019 - 17.12.2019 посадовими особами Головного управління на підставі наказу № 2369 від 13.12.2019 та направлення №15/01-29-4819 від 13.12.2019 була здійснена спроба проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 (заклад харчування)), в результаті чого засобами фото- та відео фіксацією було зафіксовано осіб, які виконували певні роботи на користь ФОП.

Зазначені особи після ознайомлення з посвідченнями інспекторів праці назвали свої ім`я по батькові ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), а також прийняли копію направлення на здійснення інспекційного відвідування №15/01-29-4819 від 13.12.2019 та перелік документів необхідних для проведення інспекційного відвідування.

Однак 17.12.2019 ФОП ОСОБА_1 чи його уповноважена особа не надав документів за період, що перевірявся, для цілей здійснення інспекційного відвідування у встановлений строк, у зв`язку з чим, були складені: Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 17 грудня 2019 р. за № ОД1400/1652/НП (а. с 54), Вимога про надання документів від 17 грудня 2019 року за № ОД1400/1652/ПД, які були направлені рекомендованим листом 17.12.2019 (№ 469) за юридичною адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 було призупинено до 27 грудня 2019 року, відповідно до пункту 18 Порядку 823 (у відповідній редакції).

Станом на 16 год. 00 хв. 27.12.2019 до Головного управління Держпраці в Одеській області будь-яких документів, необхідних для здійснення інспекційного відвідування, не надійшло.

При цьому, позивачем ФОП ОСОБА_1 або іншою уповноваженою особою не забезпечено допуск інспекторів праці для ознайомлення з інформацією та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, чим створено перешкоди інспекторам праці у виконанні їхніх посадових обов`язків.

Вищезазначені факти зафіксовані засобами фото-відеотехнікою, які містяться на цифровому універсально записаному диску (DVD-R), до справи № 1802, яка розпочата 13.12.2019, та є невід`ємною частиною матеріалів перевірки, який долучений до матеріалів судової справи (а.с. 59).

28 грудня 2019 року головним державним інспектором Черновим М.І складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ОД1400/1652/СПТД (а.с. 60-61), копію якого надіслано рекомендованим листом з описом за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 згідно ЄДРПОУ: АДРЕСА_3 (згідно даних відстеження поштових відправлень з`ясовано, що відправлення у точці видачі/доставки).

Службовою запискою від 08.01.2020, із візуванням посадовими особами Головного управління від 10.01.2020, Чернов М.І. передав документи першому заступнику начальника Головного управління Байдюку С.В. для розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Повідомленням за вих. № 15/01-33-275 від 10.01.2020 (а.с. 65) ФОП ОСОБА_1 письмово повідомлявся про те, що 10 січня 2020 перший заступник начальника Головного управління одержав Акт інспекційного відвідування від 28 грудня 2019 року № ОД1400/1652/СПТД для розгляду справи про накладення штрафу. Відповідне повідомлення було направлено позивачу 10 січня 2020 року рекомендованим листом за № 311.

Отже Головним управлінням було направлено позивачу письмове повідомлення про дату отримання уповноваженою посадовою особою Головного управління відповідного акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи (юридичної особи), яка використовує найману працю від 28 грудня 2019 року №ОД1400/1652/СПТД, у передбачений спосіб та термін, встановлений Порядком № 509.

23 січня 2020 року, розглянувши справу про накладення штрафу, та на підставі Акту інспекційного відвідування від 28 грудня 2019 року №ОД1400/1652/СПТД, першим заступником начальника Головного управління Байдюком Сергієм Васильовичем було вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) гривень, на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у вигляді постанови № ОД1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020, у зв`язку із недопуском до проведення інспекційного відвідування.

При цьому, станом на 08.01.2020 на адресу Головного управління будь-яка інформація (протести, заперечення, пояснення, клопотання та ін.) чи документи необхідні для здійснення інспекційного відвідування не надходили, так само як і допуск для ознайомлення з інформацією та документами ведення передбаченого законодавством про працю від ФОП, або іншої уповноваженої особи.

Сума штрафу розрахована наступним чином: 4173 (розмір мінімальної заробітної плати) х 100 (стократний розмір мінімальної заробітної плати) = 417 300 (чотириста сімнадцять тисяч триста) гривень. 23 січня 2020 року Головним управлінням було направлено постанову № ОД1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020 рекомендованим листом з описом за місцем реєстрації ФОП згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АДРЕСА_3 .

Не погодившись із постановою № ОД 1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020 про накладення штрафу, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначену постанову обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Вищезазначена позиція викладена Верховним судом у складі Касаційного адміністративного суду у поставові від 22 березня 2018 року по справі № 697/2073/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже вимоги ч. ч. 4, 5 ст. 2, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на які посилається позивач, на Головне управління Держпраці при проведенні інспекційних відвідувань не розповсюджуються, а тому відповідні аргументи позивача на увагу не заслуговують.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823.

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог частин четвертої і п`ятої статті 2 Закону.

Згідно з п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 6 Порядку № 823 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.

Згідно з п. 8 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

В силу пп. 2 п. 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право. ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Отже будь-яка дія суб`єкта господарювання, направлена на протидію прав посадової особи, визначених п. 10 Порядку № 823, зокрема й пп. 2, є перешкоджанням законної діяльності інспектора праці.

На підтвердження обставин щодо недопущення інспекторів праці до реалізації контрольного заходу, після ознайомлення із направленням на здійснення інспекційного відвідування та службовими посвідченнями,відповідач до суду надав цифровий універсальний записаний диск (DVD-R), який є додатком до Акту та є його невід`ємною частиною.

В результаті дослідженого судом змісту файлу, записаного на вказаному цифровому диску, знайшли своє підтвердження відображені в акті від 17.19.2019 про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОД 1400/1652/НП обставини.

Відповідно до пп. 6 п. 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Згідно з п. 19 Порядку № 823 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Судом встановлено, що в акті інспекційного відвідування проставлено відмітку, що перешкоджання зафіксовано засобами відеотехніки та вони невід`ємною є частиною вказаного акту, а відтак суд вважає можливим використання даного відеозапису як доказу у справі.

Таким чином, суд встановив, що інспектори були позбавлені можливості виконати 16 та 17 грудня 2019 р. свої посадові обов`язки та здійснити інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 через недопущення до його проведення, а також в зв`язку з ненаданням станом на 16:00 год. 27.12.2019 на вимогу № ОД1400/1652/ПД від 17.12.2019 будь-яких документів щодо оформлення трудових відносин.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком № 509.

Згідно з п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, серед іншого, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування (пп. 4 п. 2 Порядку № 509).

Відповідно до п. 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з п. 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП (в редакції від 01.01.2020, чинній на час прийняття спірної постанови від 23.01.2020) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

В свою чергу, перевірка проводилась щодо виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини статті 265 КЗпП, а саме щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час.

Таким чином, у випадку недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, зокрема щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві тощо, створення перешкод у її проведенні, що мало місце у випадку інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , підприємець винен у порушенні законодавства про працю, несе відповідальність у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4173 грн.

Отже розмір фінансової санкції за абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП в редакції від 01.01.2020, чинній на час прийняття спірної постанови від 23.01.2020 склав 417 300 грн (4173 грн х 100).

Станом на день винесення постанови № ОД 1400/1652/СПТД-ФС від 23.01.2020 до Головного управління будь-яка інформація (заяви, заперечення, пояснення, клопотання та ін.) від ФОП ОСОБА_1 або іншої уповноваженої особи не надходили.

Отже за результатами офіційного з`ясування обставин у справі, суд дійшов висновку про цілком обґрунтоване притягнення ФОП ОСОБА_1 оскаржуваною постановою до відповідальності за порушення вимог абз. 7 ч. 2 ст. 256 КЗпП.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційного з`ясування обставин справи в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Таким чином, відповідачем доведено підставність, ґрунтовність та правомірність притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог трудового законодавства, що полягало у створенні перешкод у проведенні перевірки з питань виявлення порушень щодо фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).

При цьому доцільно керуватись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що справа, яка розглядається, наочно ілюструє той факт, що досить часто для позивачів, які прагнуть будь-що уникнути відповідальності за інкримінований їм проступок, основною ціллю є забезпечити стратегію захисту, штучно створити умови для задоволення позову, ігноруючи необхідність доказово спростувати аргументацію сторони відповідача, тощо.

При цьому, звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом, в світлі посилань сторони позивача на те, що представнику позивача не зрозуміло, які особи приходили у заклад підприємця, які документи складали, кого та на що фіксували, та беручи до уваги факт ігнорування вимоги надати документи з питань оформлення трудових відносин, є саме спробою домогтися уникнення відповідальності. Натомість з відеофіксації вбачається, що найманий працівник підприємця відповів інспекторам, що нещодавно (приблизно з п`ятого числа грудня 2019 року) офіційно працює в цьому закладі харчування; зателефонував позивачу або уповноваженій особі та проінформував про візит інспекторів праці; ознайомився із направленням на перевірку та службовими посвідченнями; запитав куди потрібно надати документи та в який строк, на що отримав вичерпні відповіді. Також працівник спочатку пояснив, що інші присутні працівники офіційно працевлаштовані, проте потім вказав, що це все стажери. На запитання інспекторів про установчі дані працівників спочатку надавав неповні відповіді, однак в подальшому відмовився надавати вичерпну інформацію про обставини їх роботи у закладі харчування.

В той же час, згідно з пп. 3 п. 18 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; коли на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфікованої форми акта інспекційного відвідування, і зазначені обставини для не допуску за встановлених судом фактів були відсутні.

Однак з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 продемонстровано поведінку, спрямовану на ухилення від проведення інспекційного відвідування відносно підприємця, що виразилося в т.ч. у пасивності в питаннях надання пояснень, заперечень та документів до ГУ Держпраці в Одеській області після подій 16 та 17 грудня 2019 р. та всього часу, який передував прийняттю спірної постанови.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Отже пасивна поведінка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме ненадання документів, необхідних для здійснення заходів державного контролю, - свідчить про вольовий намір підприємця зірвати позаплановий контрольний захід, а розглядуване звернення до суду спрямовано на уникнення відповідальності за це.

Суд зазначає, що юридична відповідальність є однією з форм захисту суспільства та держави від посягань на відповідні цінності, головними з яких відповідно до статті 3 Конституції України є людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека. При цьому, юридична відповідальність ґрунтується, у першу чергу, на державному примусі як специфічному впливі на поведінку особи, заснованому на організованій силі та спрямованому на безумовне виконання санкціонованих державою правил поведінки (норм права). Такий примус передбачає його регламентованість виключно законом, наявність чітко встановлених меж застосування та здійснення лише компетентним суб`єктом владних повноважень.

Мета притягнення правопорушника до юридичної відповідальності обумовлена цілями, заради яких вона запроваджується. До таких основних цілей належать: охоронна, правозабезпечувальна, правовідновлювальна, попереджувальна, процедурно-процесуальна, виховна, каральна (штрафна).

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано всіх вимог чинного законодавства під час винесення постанови про накладення штрафу. Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 2; ) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.