Справа № 640/19166/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Київ № 640/19166/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., за участю секретаря судового засідання Кузьмич М.Б.,

представників позивача: Костенко І.А.,

представника відповідача: Ступак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-енерго»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (далі - позивач або ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 24.07.2019, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» збільшено суму грошового зобов`язання в загальній сумі 2 508 707,00 грн., що складаються із суми основного зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 1 672 471,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 836 236,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 03.07.2019 № 668/26-15-14-04-02/38622372 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником «Менор Трейд» за березень, квітень, травень 2018 року.

Позивач стверджує, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками взаємовідносин з ТОВ «Менор Трейд», господарські операції з вказаним контрагентом підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, зокрема, податковими та видатковими накладними.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність фінансово-господарських операцій з вказаним контрагентом є необґрунтованими, а прийняте за результатами розгляду акта перевірки податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим.

Звертав увагу суду, що у ході перевірки позивача були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентом в охоплений перевіркою період були вчинені виключно з мотивів мінімізації податкових зобов`язань. Зокрема, за наявною у податкового органу інформацією, контрагент позивача має ознаки фіктивності та задіяний у схемах формування необґрунтованої податкової вигоди третім особам.

Позивач скористався правом надати відповідь на відзив, у якому зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов фактично дублюють висновки акта документальної позапланової виїзної перевірки та не спростовують тверджень позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2019 закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні 16.09.2020 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-енерго» як юридична особа зареєстроване 01.03.2013 (номер запису: 1 023309), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 а.с.226).

У період з 24.06.2019 по 25.06.2019 Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником «Менор Трейд» за березень, квітень, травень 2018 року.

Результати перевірки оформлені актом від 03.07.2019 № 668/26-15-14-04-02/38622372 (том 1 а.с. 21-31).

В акті перевірки стверджується про порушення ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго», п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 672 471,00 грн., у т.ч. по періодах: за березень 2018 року на суму 45 000,00 грн., за квітень 2018 року на суму 1 232 177,00 грн., за травень 2018 року на суму 395 294,00 грн.

Висновок контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань зводиться до відсутності документального підтвердження реальності господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Менор Трейд», за наслідками яких позивач в охоплений перевіркою період сформував показники податкового кредиту.

У свою чергу висновки про ризиковість та/або нереальність фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Менор Трейд», ґрунтуються на тому, що в ході перевірки службовими особами контролюючого органу було встановлено відсутність у контрагента позивача основних засобів та трудових ресурсів у достатній кількості для виконання задокументованого об`єму робіт та забезпечення поставок товарів.

Крім того контролюючий орган узагальнено зазначає про наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень кримінальних проваджень щодо контрагента позивача, що свідчать про протиправний характер діяльності ТОВ «Менор Трейд».

Додатково контролюючий орган зазначає, що відповідно до інформації, що міститься в ІС «Податковий блок», вказаний у реквізитах договору від 26.03.2018 № БМР-1-260318 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПА`Г КБ «Приватбанк», МФО 305299 відкрито платником TOB «Менор Трейд» 11.04.2018, що значно пізніше, аніж підписано договір - Договір підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018, що свідчить про формальне складення первинних документів в адресу TOB «Спецтермомонтаж-Енерго», які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій.

Контролюючий орган також в акті перевірки вказує на те, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 16.04.2018 № 15, що оформлена на перевезення товару «стрижень, бандаж, лопатка в кількості 229 шт.», пункт навантаження: м. Харків, Московський проспект, 194, пункт розвантаження: Донецькі область, м. Світлодарськ, Вуглегірська ТЕС, проте, згідно наданих первинних документів та відомостей, що міститься у Єдиному реєстрі податкових накладних, у ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» відсутні складські приміщення у м. Харків, а також відсутні зареєстровані податкові накладні від постачальників з номенклатурою «Оренда складських приміщень у м. Харкові» та «Оренда приміщень».

Контролюючий орган зауважує, що до перевірки ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» не надано сертифікати відповідності та якості товару, що унеможливлює встановлення походження товару, виробника або імпортера такого товару.

Крім того, контролюючий орган зазначає, що акти виконаних робіт оформлено не за примірною формою, що передбачена Наказом Мінрегіонрозвитку та будівництва України «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві» від 04.12.2009 № 554, зокрема акт виконаних робіт від 23.03.2018 № 1 за договором від 28.02.2018 № 0218-1, акти виконаних робіт від 27.04.2018 № 1, від 08.05.2018 № 3 за договором від 26.03.2018 № БМР-1-260318, акти виконаних робіт від 04.05.2018 № 1, від 29.05.2018 №2 за договором від 23.04.2018 № БМР-2-230418 не містять відомостей про експлуатацію машин та механізмів, у тому числі заробітну плату машиністів, виконання робіт (витрати), витрати праці робітників, - будівельників на обсяг робіт, люд-год., витрати праці робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт, люд.-год. тощо., що позбавляє можливості встановити витрати праці робітників (кількість витрачених людино-годин) на виготовлення металевих конструкцій та арматурних каркасів.

Дані факти, на думку податкового органу, свідчать про безтоварність проведених фінансово-господарських операцій та про їх лише документальний характер, який суперечить нормам цивільного, податкового законодавства України.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки позивач 10.07.2019 подав до контролюючого органу заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 03.07.2019 № 668/26-15-14-04-02/38622372 (том 1 а.с.33-49).

Розглянувши вказані заперечення та додані до нього документи контролюючий орган листом від 19.07.2019 № 136104/10/26-15-14-04-02-14 зазначив, що вони не спростовують встановлених під час перевірки порушень.

На підставі висновків, зазначених у акті перевірки від 03.07.2019 № 668/26-15-14-04-02/38622372, Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.07.2019 № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 672 471,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 836 236,00 грн. (том 1 а.с.18-19).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку (том 1 а.с.54-73).

За результатами розгляду скарги позивача ДПС України прийняла рішення від 26.09.2019 № 3474/6/99-00-08-05-01, яким залишила скаргу без задоволення, а спірне рішення - без змін (том 1 а.с.74-75).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Менор Трейд», податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

11.04.2018 між ТОВ «Менор Трейд» як постачальником та ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» як покупцем був укладений договір поставки № ПТ-110418-1, у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець оплатити і прийняти товар в кількості, за цінами та в терміни відповідно до специфікацій до цього договору, складовими його невід`ємну частину (том 1 а.с.178).

У специфікації № 1 від 11.04.2018 до договору від 11.04.2018 № ПТ-110418-1 сторони домовились про поставку товару - лопатка робоча, лопатка замкова, бандаж трубчастий, стрижень, шайба, штифт.

Відповідно до пункту 2 Специфікації № 1 від 11.04.2018 загальна вартість товару за цією специфікацією становить 5 790 318,97 грн., у т.ч. ПДВ 965 053,15 грн.

Згідно з пунктом 5 Специфікації № 1 від 11.04.2018 умовами поставки визначено FCA: Україна. м. Харків, Московський проспект, буд. 194 згідно Міжнародним правилам тлумачення торговельних термінів 1НКОТЕРМ у редакції 2010р. Право власності на товар від постачальника до покупця переходить в момент документального оформлення передачі товару в пункті поставки: Україна, м. Харків, Московський проспект, буд. 194.

На підтвердження факту поставки від ТОВ «Менор Трейд» товару позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні від 16.04.2018 №1604-02 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 179), від 16.04.2018 №1604-1 на суму 581 993,35 грн., у тому числі ПДВ 96 998,89 грн. (том 1 а.с. 179 зворотній бік), від 16.04.2018 №1604-03 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 180), від 16.04.2018 №1604-04 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 180, зворотній бік), від 16.04.2018 №1604-05 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 181), від 16.04.2018 №1604-06 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 181 зворотній бік), від 16.04.2018 №1604-07 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 182).

За фактом поставки товару позивач отримав від ТОВ «Менор Трейд» податкові накладні на загальну суму 5 790 318,97 грн., у тому числі ПДВ 965 053,17 грн., а саме: від 16.04.2018 №602 на суму 768 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн., від 16.04.2018 №604 на суму 581 993,35 грн., у тому числі ПДВ 96 998,89 грн. та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 18.06.2018 № 1 до податкової накладної від 16.04.2018 № 604, від 16.04.2018 №605 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн., від 16.04.2018 №606 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн., від 16.04.2018 №607 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн., від 16.04.2018 №608 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн., від 16.04.2018 №609 на суму 868 054,27 грн., у тому числі ПДВ 144 675,71 грн. (том 1 а.с. 183-191).

В оплату за поставлений товар за договором позивач перерахував на користь ТОВ «Менор Трейд» кошти у загальному розмірі 781 693,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 411 від 03.05.2018 (том 1 а.с. 192).

Суму податку на додану вартість у розмірі 965 053,17 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Менор Трейд», позивач включив до складу податкового кредиту за квітень 2018 року.

Як зазначає позивач, товар, придбаний у ТОВ «Менор Тред» був реалізований ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» на адресу ТОВ «Інвест Трейд Груп», на підтвердження чого приєднав до матеріалів справи договір поставки № 11/04-2018 від 11.04.2018, Специфікацію № 1 від 11.04.2018 до договору поставки № 11/04-2018 від 11.04.2018, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення (том 1 а.с.210-229).

Матеріалами справи підтверджено, що перевезення вантажу на адресу ТОВ «Інвест Трейд Груп» здійснювалося на підставі договору-заявки№12/04 на надання транспортних послуг від 12.04.2018, укладеного з ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» та ФОП ОСОБА_1 , про що свідчать товарно-транспортна накладна №Р15 від 16.04.2018, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-16/04/1, податкова накладна, платіжне доручення № 378 від 17.04.2018 (том 1 а.с.230-234).

Що стосується твердження контролюючого органу в акті перевірки про відсутність у позивача складських приміщень у м. Харків, суд бере до уваги пояснення позивача про те, що товар, отриманий від ТОВ «Менор Трейд» за договором поставки 11.04.2018 № ПТ-110418-1, того ж дня, та у тому ж місці, де був отриманий, був відвантажений перевізнику для транспортування ТОВ «Інвест Трейд Груп», з огляду на що приходить до висновку про те, що відсутність складських приміщень позивача, в цьому випадку, на реальність виконання умов правочину щодо поставки товару не впливає.

28.02.2018 між ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» як підрядником та ТОВ «Менор Трейд» як субпідрядником був укладений договір підряду № 0218-1, у порядку та на умовах якого субпідрядник приймає на себе зобов`язання на власний ризик, власними та/або залученими силами, виконати з матеріалів підрядника і здати у встановлений цим договором строк роботи з виготовлення металевих конструкцій та арматурних каркасів на об`єкті: «Культурно-оздоровчий комплекс з торгово-офісними приміщеннями закладами громадсько харчування, паркінгом, зоною відпочинку та стоянкою човнів на вул. Дніпровська набережна, 10, 14 у Дарницькому районі міста Києва.» II пусковий комплекс, II черга (далі за текстом договору - об`єкт), а підрядник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов цього договору (том 1 а.с.99-102).

Згідно з Договірною ціною №1, що є додатком №1 до договору підряду № 0218-1 від 28.02.2018 загальна вартість виконаних робіт за договором, що включають виготовлення арматурних каркасів колон і вертикальних елементів становить 270 000,86 грн., в тому числі ПДВ 45 000,14 грн.

На підтвердження виконання ТОВ «Менор Трейд» робіт позивачем до матеріалів справи надано акт № 1 виконаних робіт за березень 2018 року на суму 270 000,86 грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт й витрат за березень 2018 року від 23.03.2018. (том 1 а.с. 103-104).

За фактом виконання робіт позивач отримав від ТОВ «Менор Трейд» податкову накладну на загальну суму 270 000,86 грн., у тому числі ПДВ 45 000,14 грн. (том 1 а.с.105).

В оплату за виконані роботи за договором позивач перерахував на користь ТОВ «Менор Трейд» кошти у загальному розмірі 270 000,86 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №345 від 04.04.2018 на суму 36 990,00 грн., № 383 від 19.04.2018 на суму 233 010,86 грн. (том 1 а.с. 106-107).

Суму податку на додану вартість у розмірі 45 000,14 грн., на підставі податкової накладної, виданих ТОВ «Менор Трейд», позивач включив до складу податкового кредиту за березень 2018 року.

02.04.2018 між ТОВ «Менор Трейд» як виконавцем та ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» як замовником був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №ІКП-1-04-18 у порядку та на умовах якого виконавець зобов`язується на свій ризик власними силами та засобами надавати замовнику послуги з аналізу та оптимізації існуючих проектних рішень за процедурами відкритих торгів (далі - послуги), ініційованих ПАТ «Укрзалізниця» та/або його структурними підрозділами та об`явлених на електронному торговому майданчику «Прозорро» https://prozorro.gov.ua в строки тя на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язується своєчасно прийнятих та оплатити (том 1 а.с.140).

Згідно з пунктом 2 договору вартість послуг складає 1 490 000,00 грн., у тому числі ПДВ 248 333,33 грн.

На підтвердження факту надання ТОВ «Менор Трейд» послуг позивачем до матеріалів справи приєднано акт приймання-передачі наданих інформаційно-консультаційних послуг № 1007 від 26.04.2018 за договором № ІКП-1-04-18 від 02.04.2018 на суму 894 000,00 грн., в тому числі ПДВ 149 000,00 грн., акт приймання-передачі наданих інформаційно-консультаційних послуг № 1060 від 27.04.2018 за договором № ІКП-1-04-18 від 02.04.2018 на суму 596 000,00 грн., в тому числі ПДВ 99 333,33 грн. (том 1 а.с. 141, також зворотній бік).

За фактом надання послуг позивач отримав від ТОВ «Менор Трейд» податкові накладні на загальну суму 1 490 000,00 грн., у тому числі ПДВ 248 333,33 грн., а саме: від 26.04.2018 №1007 на суму 894 000,00 грн., у тому числі ПДВ 149 000,00 грн., від 27.04.2018 №1060 на суму 596 000,00 грн., у тому числі ПДВ 99 333,33 грн. (том 1 а.с. 143-144).

В оплату за надані послуги за договором позивач перерахував на користь ТОВ «Менор Трейд» кошти у загальному розмірі 1 490 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 445 від 14.05.2018 на суму 201 150,00 грн., № 512 від 04.06.2018 № 500 000,00 грн., № 868 від 17.08.2018 на суму 394 425,00 грн., № 869 від 17.08.2018 на суму 394 425,00 грн. (том 1 а.с. 145-148).

Суму податку на додану вартість у розмірі 248 333,33 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Менор Трейд», позивач включив до складу податкового кредиту за квітень 2018 року.

26.03.2018 між ТОВ «Менор Трейд» як підрядником та ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» як замовником був укладений договір підряду № БМР-1-260318, у порядку та на умовах якого підрядник зобов`язується власними та/або залученими силами відповідно до чинних будівельних норм і правил виконати роботи та передати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи у порядку, передбаченому цим договором (том 1 а.с.114-117).

У додатковій угоді № 1 від 27.04.2018 до договору підряду від 26.03.2018 № БМР-1-260318 сторони домовились про виконання робіт - монтажу продукції (з урахуванням монтажу/демонтажу допоміжних конструкцій і систем кріплення).

Вартість робіт відповідно до кошторису (Додаток №1 та Додаток №1.1) становить 882 774,56 грн.

На підтвердження факту виконання ТОВ «Менор Трейд» робіт позивачем до матеріалів справи приєднано акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 27.04.2018 по договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018 на суму 112 745,66 грн., акт № 2 приймання-передачі виконаних робіт від 04.05.2018 по договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018 на суму 338 236,99 грн., акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт від 08.05.2018 по договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018 на суму 431 791,91 грн. (том 1 а.с. 118-120).

За фактом виконання робіт позивач отримав від ТОВ «Менор Трейд» податкові накладні на загальну суму 882 774,56 грн., у тому числі ПДВ 147 129,09 грн., а саме: від 27.04.2018 №1053 на суму 112 745,66 грн., у тому числі ПДВ 18 790,94 грн., від 04.05.2018 №120 на суму 338 236,99 грн., у тому числі ПДВ 56 372,83 грн., від 08.05.2018 №280 на суму 431 791,91 грн., у тому числі ПДВ 71 965,32 грн. (том 1 а.с. 121-123).

В оплату за виконані роботи за договором позивач перерахував на користь ТОВ «Менор Трейд» кошти у загальному розмірі 882 774,56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 432 від 10.05.2018 на суму 112 745,66 грн., № 459 від 17.05.2018 на суму 338 236,99 грн., № 460 від 17.05.2018 на суму 431 791,91 грн. (том 1 а.с. 124-126).

Суму податку на додану вартість у розмірі 147 129,09 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Менор Трейд», позивач включив до складу податкового кредиту за квітень, травень 2018 року.

23.04.2018 між ТОВ «Менор Трейд» як підрядником та ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» як замовником був укладений договір підряду № БМР-2-230418, у порядку та на умовах якого підрядник зобов`язується власними та/або залученими силами відповідно до чинних будівельних норм і правил виконати роботи та передати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи у порядку, передбаченому цим договором (том 1 а.с.149-154).

У додатковій угоді № 1 від 04.05.2018 до договору підряду від 23.04.2018 № БМР-2-230418 сторони домовились про виконання робіт - монтажу продукції (з урахуванням монтажу/демонтажу допоміжних конструкцій і систем кріплення).

Вартість робіт відповідно до кошторису (Додаток №1 та Додаток №1.1) становить 1 601 734,11 грн.

На підтвердження факту виконання ТОВ «Менор Трейд» робіт позивачем до матеріалів справи приєднано акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 04.05.2018 по договору підряду № БМР-2-230418 від 23.04.2018 на суму 913 930,64 грн., акт № 2 приймання-передачі виконаних робіт від 29.05.2018 по договору підряду № БМР-2-230418 від 23.04.2018 на суму 687803,47 грн. (том 1 а.с. 155-156).

За фактом виконання робіт позивач отримав від ТОВ «Менор Трейд» податкові накладні на загальну суму 1 601 734,11 грн., у тому числі ПДВ 266 955,68 грн., а саме: від 04.05.2018 №121 на суму 913 930,64 грн., у тому числі ПДВ 151 321,77 грн., від 29.05.2018 №1051 на суму 687 803,47 грн., у тому числі ПДВ 114 633,91 грн. (том 1 а.с. 157).

В оплату за поставлений товар за договором позивач перерахував на користь ТОВ «Менор Трейд» кошти у загальному розмірі 2 033 526,02 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 461 від 17.05.2018 на суму 450 000,00 грн., № 462 від 17.05.2018 на суму 463 930,64 грн., № 524 від 06.06.2018 на суму 687 803,47 грн. (том 1 а.с. 158-160).

Суму податку на додану вартість у розмірі 266 955,68 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Менор Трейд», позивач включив до складу податкового кредиту за травень 2018 року.

Додатково суд зазначає про наявність у ТОВ «Менор Трейл» ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів від 14.02.2018, що підтверджується матеріалами справи (том 1 а.с.93).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI з наступними змінами та доповненнями (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Податковим кредитом у розумінні підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У силу положень підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 N 996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У свою чергу, під господарською операцією згідно статті 1 вказаного закону розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що вимоги, які пред`являються до оформлення первинних документів, мають імперативний характер. Законом встановлені ті реквізити, які мають бути обов`язково вказані при складенні первинного облікового документа та які дозволяють ідентифікувати господарську операцію.

Отже, первинні документи повинні не лише містити повну інформацію про виконану господарську операцію, але й виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Для аналізу сформованих платником даних податкового обліку реальність операції визначається не лише фактичною наявністю та рухом товарів (робіт, послуг), але й реальністю виконання поставки саме задекларованим контрагентом, тобто наявністю прямого зв`язку з конкретним постачальником.

Власне наявність формально складених первинних документів, не опосередкованих фактичним рухом активів між конкретними учасниками господарської операції, не породжує податкових наслідків у вигляді зменшення фінансового результату до оподаткування чи збільшення податкового кредиту.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

В акті перевірки контролюючий орган стверджував про те, що надані позивачем до перевірки акти виконаних робіт від 23.03.2018 № 1 за договором від 28.02.2018 № 0218-1, акти виконаних робіт від 27.04.2018 № 1, від 08.05.2018 № 3 за договором від 26.03.2018 № БМР-1-260318, акти виконаних робіт від 04.05.2018 № 1, від 29.05.2018 №2 за договором від 23.04.2018 № БМР-2-230418 оформлено не за примірною формою, передбаченою Наказом Мінрегіонрозвитку та будівництва України «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві» від 04.12.2009 № 554.

Разом з тим, суд зауважує, що наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 № 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві» втратив чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.01.2014 № 16.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 815/3479/17, від 19.08.2018 у справі № 2а-2104/12/1370.

Матеріалами справи підтверджується, що податковий кредит за результатами здійснених господарських операцій з ТОВ «Менор Трейд», був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товарів, робіт і послуг дійсно мав місце.

Контролюючий орган не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту за вказаними первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Суд звертає увагу сторін на положення пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України за вимогами якого, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену із зазначеною в цьому пункті формулою.

Зі змісту формули вбачається, що визначальною умовою для виникнення права платника податків зареєструвати складену ним податкову накладну є недосягнення або рівність суми податку, зазначеної у податковій накладній, що реєструється, сумі податку за отриманими платником податковими накладними, разом з сумою податку сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, разом з сумою поповнення поточного рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку.

Таким чином, відсутність розміру необхідної суми, розрахованої за формулою, в тому числі з урахуванням суми на поточному рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку, унеможливлює реєстрацію податкової накладної продавцем товару.

Отже, контролюючий орган ще на стадії реєстрації податкової накладної наділений повноваженнями здійснювати контроль за відповідністю суми податкового кредиту, що буде сформована покупцем на підставі податкової накладної, сумі, яка в системі електронного адміністрування податку належить продавцеві та є достатньою для забезпечення виконання ним своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

В силу положень абзацу третього пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що всі податкові накладні, складені ТОВ «Менор Трейд» за результатами господарських операцій з позивачем, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже є підставою для нарахування позивачем сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Під час перевірки відповідачем не досліджувались докази, які б свідчили, що надані до перевірки первинні бухгалтерські документи були підписані неуповноваженими особами або підроблені, як-то висновків почеркознавчих експертиз; зафіксованих у будь-якій формі пояснень посадових осіб ТОВ «Менор Трейд», у яких останні заперечували б факт складання первинних документів чи свою причетність до господарської діяльності очолюваного (контрольованого) ними підприємства.

Що стосується твердження відповідача про те, відповідно до інформації, що міститься в ІС «Податковий блок», вказаний у реквізитах договору від 26.03.2018 № БМР-1-260318 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПА`Г КБ «Приватбанк», МФО 305299 відкрито платником TOB «Менор Трейд» 11.04.2018, що значно пізніше, аніж підписано договір - Договір підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018, свідчить про формальне складення первинних документів в адресу TOB «Спецтермомонтаж-Енерго», які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій, суд зазначає наступне.

З приводу зазначеного позивач пояснив, що 26.03.2018 між ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» та ТОВ «Менор Трейд» був підписаний договір підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018, примірник якого було передано на зберігання секретарю товариства. Проте, на дату оплати виконаних робіт за договором підряду було виявлено відсутність означеного договору, з огляду на що директором проведено службове розслідування та прийнято рішення про підписання дублікату відповідного договору. Тому, з урахуванням відсутності у ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» копії договору підряду, перерахування коштів за виконані роботи відбувалось після отримання позивачем дублікату договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018.

Так, відповідно до акта службового розслідування № 1 від 05.04.2018, секретарем ОСОБА_2 під час систематизації договірної бази (господарських договорів) внаслідок службової халатності був помилково знищений оригінал примірнику договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018 (том 1 а.с.235).

Згідно з наказом директора ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» від 06.04.2018 № 14 секретарю ОСОБА_2 оголошено догану (том 1 а.с.236).

Матеріалами справи підтверджено, що 06.04.2018 директор ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» звернувся до ТОВ «Менор Трейд» із проханням повторно направити дублікат договору № БМР-1-260318 від 26.03.2018 (том 1 а.с.237).

Відповідно до листа ТОВ «Менор Трейд» від 16.04.2018 № 19/04 позивачу було направлено примірник договору підряду № БМР-1-260318 від 26.03.2018 (том 1 а.с.238).

За наведених обставин, доводи контролюючого органу про те, що значний часовий проміжок між підписанням договору № БМР-1-260318 від 26.03.2018 та відкриттям платником TOB «Менор Трейд» розрахункового рахунку № НОМЕР_1 в ПА`Г КБ «Приватбанк», МФО 305299, свідчить про формальне складення первинних документів в адресу TOB «Спецтермомонтаж-Енерго», є необґрунтованими.

Що стосується зауважень відповідача до обсягів основних засобів та трудових ресурсів контрагента, суд зазначає таке.

Акцентуючи в акті перевірки на обмеженій кількості трудових ресурсів ТОВ «Менор Трейд», контролюючим органом було залишено поза увагою, що залучення фізичних осіб до виконання відповідних робіт контрагентами може здійснюватись за договорами цивільно-правового характеру: субпідряду, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

У свою чергу основні та транспортні засоби, якщо того вимагає конкретний вид робіт, можуть перебувати у контрагентів на праві оренди або лізингу.

Відповідачем під час розгляду справи не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та беззаперечно спростовують факти виконання робіт, що засвідчені наведеними документами і поясненнями.

Акт перевірки не містить аналізу обсягу та характеру ресурсів, які, з урахуванням обставин виконання спірних господарських операцій, зокрема, з урахуванням їх змісту та обсягу, були необхідні для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Доводи відповідача щодо браку персоналу та засобів, необхідних для виконання розглядуваних фінансово-господарських операцій, ґрунтуються переважно на дослідженні показників податкової звітності контрагента, хоча достовірність показників податкової звітності є предметом виключно документальних перевірок, у ході якої податковий орган зобов`язаний дослідити первинні документи.

Таким чином, наведені в акті перевірки аргументи про недостатність у ТОВ «Менор Трейд» персоналу та основних засобів для виконання взятих на себе зобов`язань за договором з позивачем є припущеннями, що не можуть бути покладені в основу висновку про нереальність розглядуваних фінансово-господарських операцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у ТОВ «Менор Трейд» матеріальних ресурсів відповідачем суду не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Щодо обриву ланцюга постачання товарів, робіт і послуг, суд вказує наступне.

Суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, зазначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування. При цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом, якщо платник ПДВ не знав і не міг знати про зловживання інших учасників ланцюга постачання.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та невизнання понесених витрат. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та повинні бути підтвердженими належними і достатніми доказами.

В контексті викладеного, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх нереальність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент чи інші учасники ланцюга постачання, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди, контролюючий орган під час розгляду справи не надав.

Що ж до доводів відповідача про ненадання позивачем для перевірки сертифікатів відповідності, то необхідно вказати, що це документи, які підтверджують якість товарів та відповідно, за своїм змістом вони не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам і не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що фіксують факти здійснення господарських операцій.

Щодо наявності кримінальних проваджень, порушених відносно контрагента позивача, та вплив цих обставин на юридичне значення первинних документів, що слугували підставою для отримання спірних податкових вигод, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що стверджуючи в акті перевірки про фіктивність ТОВ «Менор Трейд» внаслідок вжиття органами досудового розслідування до вказаної юридичної особи заходів кримінально-процесуального характеру, контролюючий орган будь-яких доказів, здобутих у рамках таких кримінальних проваджень, не досліджував.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, будь-який доказ підлягає обов`язковій оцінці судом у сукупності, разом з іншими доказами, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України вина посадових осіб ТОВ «Менор Трейд» у фіктивному підприємництві, фальсифікації бухгалтерських чи інших документів, ухиленні від сплати податків має підтверджуватись відповідними доказами.

Суд зауважує, що стверджуючи про фіктивність ТОВ «Менор Трейд», відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів, які б свідчили про факт реєстрації зазначеного підприємства на підставну особу, підробки документів або складання фіктивних документів, у тому числі одержаних за наслідками проведених слідчих дій у рамках кримінального провадження №0000023, № 00000, № 0004294 посилання на які міститься в акті перевірки.

При цьому, сама по собі наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, безвідносно до зібраних у рамках такого кримінального провадження доказів, що підтверджують вину особи, не може бути підставою для автоматичного спростування реальності усіх фінансово-господарських операцій з платником податків, у відношенні до якого здійснюються заходи кримінально-процесуального характеру.

У зв`язку з цим суд констатує, що судом за результатами вчинених процесуальних дій у межах своєї компетенції не отримано, а відповідачем не надано жодного належного доказу фіктивності ТОВ «Менор Трейд», або ж доказів того, що фінансово-господарські операції позивача з вказаним контрагентом були направлені на отримання незаконної податкової вигоди.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності, - достовірними.

Подання платником податковому органові усіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством з питань оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Обов`язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття податковим органом оспорюваного податкового повідомлення-рішення, покладено на такий орган, як це передбачено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим, при вирішенні в адміністративному суді спору податковим органом мають бути представлені суду докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди. Ці докази, як і докази, подані платником, підлягають дослідженню у судовому засіданні у їх сукупності та взаємозв`язку згідно з вимогами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку тим доводам відповідача, що слугували підставою для висновку про нереальність розглядуваних фінансово-господарських операцій, суд також керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Тобто, у даному випадку, недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та недвозначними доказами.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентом позивача господарських операцій, обмежився інформацією з власних баз даних, достовірність інформації в яких не підтверджена жодними об`єктивними доказами.

Відтак суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та ТОВ «Торговий Дім «АСПО» правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладений в акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог пункту п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, є необґрунтованим.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності свого рішення.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, зважаючи на те, що суду не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту, не доведено його недобросовісності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 19 210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 578 від 01.10.2019 (том 1 а.с.4).

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-енерго" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 24.07.2019 № .

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-енерго» (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 23, кімн. м. Київ, 02660) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293,295-297 КАС України.

Суддя Т.П. Балась

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 26.11.2020.