Справа № 380/4976/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4976/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Рудик А.-М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом за ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ПФУ у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) в якому позивач просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання та подати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна ( АДРЕСА_2 ) у розмірі 20 231, 00 грн., на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач сплатив 20 231,00 грн., збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, хоча був звільнений від сплати збору на підставі п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ". Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повернути помилково сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, однак, як зазначає позивач, відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року призначено судове засідання у справі.

Представник відповідача через канцелярію суду подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що законодавством передбачено звільнення від сплати судового збору громадян, які вперше придбавають житло, тобто вперше набувають права власності на житло з будь - яких підстав, право на звільнення від сплати збору у цьому випадку розповсюджується на тих громадян, які не мають житла у власність, що повинно бути підтверджено при нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу житла відповідною довідкою органу, що здійснює державну реєстрацію права власності на житло. Вказують, на те, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати збору осіб, які придбавають майно вперше, не належить до його компетенції. Просив у задоволенні позову відмовити.

26 листопада 2020 року на адресу суду позивачем подано додаткові пояснення (вх.№ 63378) в яких він покликається на те, що згідно ст. 34 Закону України «Про нотаріат» до повноважень нотаріусів належить вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення правочинів, в тому числі договорів купівлі - продажу нерухомості. Вказує, що на копії квитанції № 1873- 4825-6806 - 0509 від 17.02.2020 року, нотаріусом було здійснено напис, що 17.02.2020 року приватним нотаріусом Тертичною Н.І., посвідчено договір купівлі - продажу квартири за № 162. Стверджує, що нотаріусом не було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки всі вимоги до поданих позивачем для вчинення нотаріальної дії дотримані і нотаріусом тільки після цього вчинено нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу. Крім того, зазначає, що у квитанції № 1873- 4825-6806 - 0509 від 17.02.2020 року, зокрема у полі «Призначення платежу» вказано ІПН платника збору, а саме ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив на ступне.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2020 року посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Н.І, та зареєстрованим в реєстрі за № 162, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційна група Прометей» продало, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 202200581 від 27.02.2020 року, власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 ..

Згідно з квитанцією № 1873-4825-6806-0509 від 17.02.2020 року платник ОСОБА_3 сплатила 20 231,00 грн. збору з операції придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна на рахунок УДК у Галицькому районі м. Львова.

Позивач, ОСОБА_1 , вважаючи, що безпідставно (помилково) сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного ним майна, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив повернути безпідставно сплачений ним збір у розмірі 1% від вартості квартири згідно з квитанцією № 1873-4825-6806-0509 від 17.02.2020 року.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.04.2020 року за № 1300- 0503- 8/26639 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про повернення помилково сплачених коштів з тих підстав, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" ( надалі - Закон) платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом першим п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17), від 14 травня 2019 року ( справа №819/259/17). З матеріалів справи встановлено, що державна реєстрація прав власності за позивачем на квартиру відбулась 17.02.2020 року, однак, до суду не надано доказів сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу вказаного нерухомого майна саме позивачем. При цьому, суд звертає увагу на те, що в квитанції № 1873- 4825- 6806 - 0509 на суму 20231, 00 грн., платником вказано - ОСОБА_3 (код платника - НОМЕР_1 ) в призначення платежу зазначено: «Сплата збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна платник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ».

Отже, вказана квитанція не є доказом сплати ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна ( АДРЕСА_2 ) у розмірі 20 231, 00 грн.

Тобто, вочевидь зрозуміло, що кошти, сплачені квитанцією № 1873- 4825- 6806 - 0509 на суму 20231, 00 грн., від 17.02.2020 року є збором, сплаченим платником ОСОБА_3 (код платника - НОМЕР_1 ), а не позивачем - ОСОБА_1 , та не підлягають поверненню саме позивачу в будь якому разі, оскільки є такими, що сплачені не ним.

Суд вважає, помилковими твердження позивача, що нотаріусом не було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки всі вимоги до поданих позивачем для вчинення нотаріальної дії дотримані і нотаріусом тільки після цього вчинено нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу, оскільки предметом позову у даній справі є зокрема вимоги зобов`язального характеру, в яких позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання та подати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна ( АДРЕСА_2 ) у розмірі 20 231, 00 грн., на користь ОСОБА_1 .

Згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 року за №106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, покладений на Пенсійний фонд України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та підпункту 2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 за № 215, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного чи місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (надалі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, зокрема, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства, разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 року за №106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, покладений на Пенсійний фонд України.

Таким чином, посилання позивача, що у квитанції № 1873- 4825-6806 - 0509 від 17.02.2020 року, зокрема у полі «Призначення платежу» вказано ІПН платника збору, а саме ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72 -77, 139, 242 -246, 255, 295 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна