Справа № 160/11865/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 листопада 2020 року Справа № 160/11865/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17- а, ідентифікаційний код 43145015) щодо не списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з податку по орендній платі в розмірі 50031,33 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17- а, ідентифікаційний код 43145015) вчинити дії щодо списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з податку по орендній платі в розмірі 50031,33 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин; належним чином завірених копій документів, що додані до позовної заяви, для суду та для відповідача; завіреного належним чином документа на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача (паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу позивача).

23 листопада 2020 року до канцелярії суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2020р. надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого долучено належним чином завірені копії документів, що додані до позовної заяви, для суду та для відповідача, завірений належним чином документ на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача, а саме його паспорт (для суду та для відповідача), а також клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, як і у позові, позивач наголошує, що фактично про порушення своїх прав фізична особа-підприємець ОСОБА_1 дізнався саме з 31 жовтня 2020 року, отримавши від відповідача остаточну відмову (лист №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р.) у списанні безнадійного боргу, водночас, з позовною заявою до суду останній звернувся лише 24.09.2020р., що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду. При цьому, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем зазначається, що 18 червня 2018 року між позивачем та адвокатом, ОСОБА_2 було укладеного договір про надання правової допомоги №19 та саме останньою здійснювалось листування із відповідачем. Так, на адвокатський запит ОСОБА_3 від 25.10.2019р. №25/10 ГУ ДПС у Дніпропетровській області листом №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р. повідомило, що відповідно до положень п.37.3 ст.37 Податкового кодексу України відсутні підстави для припинення податкового обов`язку, а також, що податковий борг у платника виник 10.06.2015р. внаслідок донарахувань за актом документальної позапланової перевірки від 30.12.2014 року №5434/563/04-03-17-01-27/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015р. №1 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 44038,97грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 11009,74грн. Крім того, за актом донараховано пеню відповідно до п.п.129.1.2 ст.129 Податкового кодексу України у розмірі 8661,00 грн. Проте, адвокат, що діяв в інтересах позивача на підставі Договору про надання правової допомоги, не зміг передати Клієнту отриманні нею документи в зв`язку з її непрацездатністю в період з 02.12.2019 року по 05.04.2020 року, що підтверджується копією листка непрацездатності серія АДС №160865 від 02.12.2019 року. В зв`язку з вищевикладеними обставинами, за твердженням позивача, він зміг отримати документи, що стосуються заборгованості щодо плати за землю лише 03.04.2020 року, в підтвердження чого ним було надано до суду копію Акту приймання-передачі документів від адвоката, ОСОБА_2 до клієнта, ОСОБА_1 , від 03.04.2020 року. Зважаючи на наведене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд визнати поважними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити такий строк.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши надані позивачем документи на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 05 жовтня 2020 року, суд повторно наголошує, що що відповідно до ч.1, абз.1 ч. 2, ч.3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З поданої позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що фактично позивач не погоджується з відмовою відповідача у списанні безнадійного податкового боргу позивача з податку по орендній платі в розмірі 50031,33 грн., викладеній в листі №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р. при цьому доказів отримання цього листа пізніше, ніж 31.10.2019 року представником позивача - адвокатом Масляніковою (Гудій) І.О. позивач не надав та не зазначає про таке ані у позові, ані у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а навпаки у вказаній заяві фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 дізнався саме з 31 жовтня 2020 року, отримавши від відповідача остаточну відмову (лист №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р.) у списанні безнадійного боргу. Водночас, з позовною заявою до суду останній звернувся лише 24.09.2020р., що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду, тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України

При цьому, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на те, що адвокат, який діяв в його інтересах на підставі Договору про надання правової допомоги №19, не зміг передати позивачеві отриманні нею документи - лист №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р. про відмову у списанні безнадійного боргу, в зв`язку з її непрацездатністю в період з 02.12.2019 року по 05.04.2020 року, і передав лише 03.04.2020 р., тобто саме з цієї дати слід відраховувати строк звернення до суду.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для визнання вищевказаних обставин поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки жодних доказів того, що у період із 31.10.2019 року (з моменту отримання повноважним представником позивача листа відповідача №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р.) і до 02.12.2019 року (дати тимчасової втрати представником позивача працездатності) позивач не мав можливості отримати від свого адвоката ОСОБА_2 остаточної відмови відповідача (лист №24569/10/04-36-10-03-14 від 31.10.2019р.) у списанні безнадійного боргу та відповідно звернутися до суду з даним адміністративним позовом своєчасно, позивачем до суду не надано.

Водночас, суд також звертає увагу, що позовна заява подана позивачем до суду лише 24.09.2020 року, тобто після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав такого звернення, проте позивачем жодним чином не обґрунтовується, які саме обставини, в тому числі і ті, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, унеможливили збирання письмових матеріалів та готування позовної заяви для звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

В силу частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 і додані до неї документи слід повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова