Справа № 240/20829/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

01 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/20829/20

категорія 108060200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Попової О. Г., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Комунального підприємства "Інспекція з благоустрою міста Житомира" Житомирської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення і припису, визнання дій неправомірними,

встановив:

Приватне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Комунального підприємства "Інспекція з благоустрою міста Житомира" Житомирської міської ради, в якому просить суд:

- рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м. Житомирі» від 11.11.2020 р., визнати протиправним та скасувати;

- припис про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020 р. визнати протиправним та скасувати.

- визнати дії Комунального підприємства «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради щодо проведення демонтажу сміттєзбірних контейнерів, які є власністю ПП» ВЖРЕП № 4» - неправомірними.

Разом з адміністративним позовом, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову. Позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.11.2020 року за №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м. Житомирі» та припису про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020р. прийнятого Комунальним підприємством «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради.

Заява мотивовано тим, що Житомирською міською радою, Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, Комунальним підприємством "Інспекція з благоустрою міста Житомира" Житомирської міської ради порушено процедуру проведення демонтажу сміттєзбірних контейнерів, тим самим порушенні права позивача на проведення підприємницької діяльності, порушено процедуру винесення спірного припису. А тому на підставі норм ст. 150-153 КАС України, з метою забезпечення позову щодо оскарження рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.11.2020 за №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м, Житомирі» та Припису про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020 та з метою забезпечення позову, просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, враховуючи достатність наявних у матеріалах провадження доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що така належить до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не лише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

З огляду на приписи статті 150 КАС України, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В силу ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову ПП "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4", суд зауважує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст.150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

На думку позивача, рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради рішенням від 11.11.2020 року за №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м. Житомирі» та Припис про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020 р. прийняті з грубим порушенням чинного законодавства, а тому позивач подав до суду позовну заяву, якою оскаржує вказані рішення Виконавчим комітетом Житомирської міської ради та Припис Комунального підприємства «Інспекція з благоустрою м. Житомира».

Так, як на підставу застосування заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідачами порушено процедуру винесення спірного припису про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020, порушенні права позивача на проведення підприємницької діяльності.

Із змісту заяви про забезпечення позову, а також доданих до заяви документів на стадії розгляду заяви суд не встановив очевидних ознак протиправності рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради рішенням від 11.11.2020 року за №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м. Житомирі» та Припис про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020 р.

Суд звертає увагу, що встановлення правомірності (неправомірності) такого рішення можливе за наслідками судового розгляду по суті справи за позовом про визнання протиправними та скасування рішення № 1356 від 11.11.2020 та припису №1374 від 12.11.2020.

Суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради рішенням від 11.11.2020 року за №1356 «Про демонтаж сміттєзбірних контейнерів у м. Житомирі» та Припис про демонтаж сміттєзбірних контейнерів № 1374 від 12.11.2020, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. При цьому вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дій оскаржуваного рішення з мотивів його явної протиправності, судом буде фактично ухвалено рішення по суті справи без її розгляду, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об"єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності рішення відповідачів, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування підстав, визначених ст.150 КАС України, суд дійшов висновку, що подана заява є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити Приватному підприємству "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова