Справа № 420/7390/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7390/20
УХВАЛА

27 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправними та скасування наказів.

Ухвалою від 04.11.2020 року судом допущено участь сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо розгляду адміністративної справи №420/7390/20 з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 25.11.2020 року оголошено перерву до 02.12.2020 року до 11.00 годин.

27.11.2020 року від представника позивачки адвокатки Осадчої І.А. надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію оскаржуваних наказів.

Заява обгрунтована тим, що 23 листопада 2020 року позивачка отримала повідомлення про внесення Головою Дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 з пропозицією щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

В поданні дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 від 20.11.2020 вказано, що ОСОБА_1 було неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: оголошено догани наказами №№ 28-дв, 29-дв, 30- дв, 31-дв від 16.06.2020 року та №№, 53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04.08.2020, а також попереджено про неповну службову відповідальність наказами №32-дв від 16.06.2020 та №59-дв від 04.08.2020. Позивач, в своїй позовній заяві просить суд визнати протиправними та скасувати накази про накладання дисциплінарних стягнень, які в Поданні вказуються як обставини, що обтяжують дисциплінарну відповідальність, а саме передбачені пунктом 2 частини 4 статті 67 Закону України «Про державну службу» вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Представниця позивачки вважає, що невжиття такого виду забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, а саме зупинення дії наказів №№28-дв,29-дв, 30-дв,3і-дв від 16.06.2020 року та №№, 53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також наказів №32-дв від 16.06.2020 та №59- дв від 04.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність може привести до неможливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

До заяви додані копія повідомлення від 23.11.2020 року № 04-29/9632, копія подання від 20.11.2020 року, які досліджені судом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами та доповненнями), продовжено на всій території України дію карантину до 31 грудня 2020 року.

При цьому, наказом голови Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 № 22 ОС/Д/С з метою запобігання, виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОVІD-19) на період запровадження в Україні карантинних заходів в суді встановлено додаткові обмеження, зокрема припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім окремої категорії адміністративних справ, особливості провадження у яких встановлені статтями 273, 275, 276 КАС України, а також обмежено допуск осіб до будівлі суду, тому заяву розглянуто за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи в частині, що стосується застосування заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява не належить до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року справі №826/9263/17.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

У питанні щодо вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: «Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі №826/14951/18.

Відповідно до Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.89 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Тому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Таким чином, навіть вказані заявником наявні ознаки протиправності оскаржуваного рішення є передчасними та не можуть вважатися підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховним Судом від 21.11.2018 року у справі № 826/8556/17, від 26.03.2020 року у справі № 340/2179/19, від 26.03.2020 року у справі № 340/2179/19.

Суд зазначає, що відносно позивачки здійснене дисциплінарне провадження на виконання наказу Південного МРУМЮ від 12.10.2020 року № 2322-к. Відповідно до подання про застосування дисциплінарного стягнення від 20.11.2020 року вбачається наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного п.7 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», тобто встановлені інші обставини, ніж ті, що передували виданню оскаржуваних наказів.

Суд звертає увагу, що небезпеку порушення свої прав позивачка вбачає у ймовірному незаконному її звільненні. Натомість предметом судового розгляду у справі є правомірність наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган та попередження про неповну службову відповідність, а не законність ймовірних наслідків їх застосування.

Розглянувши клопотання, суд враховує висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду, викладені у справі №826/13306/18 від 06.02.2019 року, згідно з якими рішення про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності або неправомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування, тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, отже і заходів забезпечення позовів вони не потребують. Крім того, предметом судового розгляду не є законність ймовірних наслідків оскаржуваних рішень, позаяк суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному КАС України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи предмет заявленого позову, беручи до уваги наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд вважає, що у заяві не доведено обставини, що є достатніми для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150-157, 241-243 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі 420/7390/20 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.В. Бутенко