Справа № 420/12916/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (адреса: 65091, м. Одеса, вул. Разумовська 37)

про: скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов особи, яка подає позов: адвокат ООКА Веселова Олена Олександрівна, яка діє на підставі договору в інтересах боржника ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , в якому позивач просить:

поновити строк на оскарження постанови №49992683 від 23.05.2018 р., виданої старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови №55047949 від 23.05.2018 р., виданої старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

скасувати постанову №49992683 від 23.05.2018 р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову №55047949 від 23.05.2018 р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтями 161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, з огляду на таке.

Згідно з п.2 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Позовна заява подана адвокатом Веселовою О.О. в інтересах боржника ОСОБА_1 . На підтвердження повноважень суду надано копію ордеру.

Дослідивши вказаний документ, суддею встановлено, що повноваження представника не підтверджені належним чином, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 55 КАС України визначено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів затверджені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішення Ради адвокатів України 12.04.2019 № 41 (далі Положення №41).

Відповідно до п. 4, 5, 11 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Отже, належним доказом правомочностей адвоката діяти у встановлений спосіб від імені позивача є саме оригінал ордеру, складений в суворій відповідності з вимогами до його змісту та форми.

Інші форми цього документа, наприклад копії ордера будь-якого виду, зокрема й копія, завірена самим адвокатом, не замінюють обов`язку надавати ордер як основний вид документа, перший і єдиний його примірник.

Положення ч. 4 ст. 59 КАС України не містять правил, які б дозволяли адвокату підтверджувати свої повноваження поданням копії ордеру, а не основного документа, з якого була зроблена ця копія.

Відповідно до п. 12.4 Положення №41 ордер містить наступні реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В порушення вказаних вимог додана до позовної заяви копія ордеру адвоката не містить назву органу, у якому надається правова допомога, натомість адвокатом зазначено "у будь-яких організаціях, підприємства, установах всіх форм власності, всіх судових інстанціях".

Крім того до позовної заяви не додано договору про надання правової допомоги або витягу з нього засвідченого підписами сторін.

Отже, до позову не додано належних документів, які би підтверджували волевиявлення позивача на надання повноважень адвокату Веселовій О.О. щодо права підпису та подання позову до суду від імені позивача.

Крім іншого, суд зазначає, що представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 11.08.2020 року №1108/2020.

Відповідно до п.4 вказаного договору зазначено, що права адвоката як представника сторони по справі встановлені ст.27, 31 ЦПК України.

Таким чином, назви судового органу, зокрема, Одеського окружного адміністративного суду, в якому надається правова допомога позивачу, ордер не містить, а відтак неможливо встановити наявність повноважень у представника саме в суді.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в ухвалі від 13.12.2018р. у справі №9901/960/18, адміністративне провадження №П/9901/960/18, ухвалі від 12.12.2018р. у справі №9901/939/18, адміністративне провадження №П/9901/939/18, ухвалі від 21.08.2018р. у справі №754/4072/18, адміністративне провадження №К/9901/58875/18 та ухвалі від 08.01.2019р. у справі №806/3022/17, адміністративне провадження №Зн/9901/82/18.

Одночасно, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Вищевикладене є підставою для висновку, що статус особи як адвоката може підтверджуватись свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України.

Судом встановлено, що представником позивача не додано до адміністративного позову документів про наявність у нього статусу адвоката.

Також, суд звертає увагу, що позивач у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Позивач в поданому адміністративному позові просить - скасувати постанову №49992683 від 23.05.2018р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову №55047949 від 23.05.2018 р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

При цьому, в прохальній частині позову зазначено: «поновити строк на оскарження постанови №49992683 від 23.05.2018 р., виданої старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови №55047949 від 23.05.2018 р., виданої старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області».

Однак, мотивувальна частина не містить жодного обгрунтовання щодо підстав пропуску строку та дати обізнаності особи про свої порушені права.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Вказана справа, у відповідності до глави 11 КАС України, належить до окремих категорій термінових справ, порядок та строки розгляду якої визначені ст. 287 КАС України.

Суддя зазначає, що оскільки державним виконавцем, на думку позивача, порушено його права, то позивач мав звернутися до суду із зазначеним позовом у 10-денний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав.

Проте, з матеріалів адміністративного позову не вбачається коли саме позивач дізналась про наявність оскаржуваних постанов.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом та суд зазначає про необхідність надання заяви про поновлення строку для звернення до суду із зазначеним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Адміністративний позов зареєстрований 23.11.2020 р. за вхід. №12738/20.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАСУ), у цій статті містяться терміни "дізналася" та "повинна була дізнатися", що дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач на протязі більше 3 років не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

В ухвалі від 22.01.2019 року по справі №360/2999/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність доведення позивачем та надання допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена така ж позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

"Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу суд звертає увагу позивача на обов`язок визначений приписами ч. 6 ст. 161 КАС України, а саме:

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що Позивна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Також, згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, поданий адміністративний позов викладеним вимогам не відповідає, оскільки заявником не додано доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивач просить скасувати постанову №49992683 від 23.05.2018 р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 2942263,87 грн та постанову №55047949 від 23.05.2018 р., видану старшим державним виконавцем Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору на суму 58093,56 доларів США.

Так, відповідно до курсу валют Національного Банку України, станом на дату складення постанови №55047949 від 23.05.2018 р курс валют становив 26.0712 грн. за 1 долар. Отже, загальна сума виконавчого збору еквівалентно до гривні становить 1514499,11грн.

Отже, загальна ціна позову складає 4456762,98 грн.

Відтак, за подання вказаного адміністративного позову позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 10510 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вказаний адміністративний позов, слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали (ч. 2 ст. 169 КАС України).

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 256, 256, 294 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанов - залишити без руху.

Надати позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.