Справа № 0940/1930/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 0940/1930/18

провадження № К/9901/10287/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Старунського Д.М., Багрія В.М., Рибачука А.І. від 7 березня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Т.І. про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10 жовтня 2018 року № 6022.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10 жовтня 2018 року № 6022 складений головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Т.І.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуваний припис відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки рішення попередньої комісії є чинним та не скасованим.

Також суд зазначив, що вимоги Порядку встановлення огорож у м. Івано-Франківську не можуть поширюватися на об`єкти, встановлені до вступу в дію зазначеного Порядку, зокрема до огорожі (воріт), змонтованої у 2013 році за адресою АДРЕСА_1 .

4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» було задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що видаючи оскаржуваний припис від 10 жовтня 2018 року № 6022 про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою, головний фахівець сектору муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатир Т. І. , діяв в межах та спосіб визначений чинним законодавством України та відповідними нормативно-правовими актами Івано-Франківської міської ради, які є чинними та не скасованими.

При цьому, суд вказав, що вимоги даного припису не суперечать тимчасовому дозволу на встановлення воріт до прийняття рішення суду, оскільки дана обставина щодо необхідності надання дозвільної документації або демонтажу воріт була відома позивачу.

ПП «Прогрес-Буд ІФ» здійснило будівництво восьмиповерхового багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом на право постійного користування землею від 24 червня 1994 року серія ІФ № 15/4-000037, виданого приватній виробничо-комерційній фірмі «Прогрес-Прут», правонаступником якої є ПП «Прогрес-Буд ІФ», надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,199 га, що знаходиться за вищевказаною адресою для будівництва малоповерхових будинків.

Окрім цього, питання щодо правомірності будівництва будинку приватним підприємством «Прогрес-Буд ІФ» вже досліджувались неодноразово, зокрема постановою Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі № 344/9352/14-а, постановою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року, постановою Вищого господарського суду України від 16 листопада 2016 року, постановою Вищого господарського суду України від 17 серпня 2017 року.

Вказані судові рішення, набрали законної сили та ними встановлено, що спірний об`єкт не є самочинним будівництвом, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки залишились чинними та Управлінням ДАБІ правомірно зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року та залишити в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 жовтня 2018 року головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Т.І. складено припис про усунення порушень вимог чинного законодавства у сфері благоустрою за №6022, у зв`язку із виявленням порушення розділу 15 пункту 1 Правил благоустрою міста Івано-Франківська, а саме встановлення воріт по АДРЕСА_1 . Даним приписом зобов`язано усунути виявлені порушення до 16 жовтня 2018 року шляхом пред`явлення дозвільної документації або демонтажу.

8. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що частиною 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2018 року у справі № 0940/1930/18 не містять жодних висновків чи прямих вказівок щодо ПП «Прогрес-Буд ІФ», чи про його зобов`язання вчинити будь-які юридично значимі дії або утримання від їх вчинення щодо жодної із сторін, предмета спору.

Матеріали справи не містять й інших документів, які б свідчили про порушення його прав чи хоча б будь-яке втручання чи перешкоди у їх здійсненні; учасником спірних правовідносин апелянт ПП «Прогрес-Буд ІФ» також не є.

10. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Т.І. не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час подання апеляційної скарги) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

12. Згідно приписів статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи та (або) інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

ґ) висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

13. Згідно із статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14. За частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставини про вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі. При цьому, на відміну від частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

16. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом першої інстанції питання про її право, свободу, інтерес чи обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

17. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Лише за наявності таких умов особі, яка не брала участі у справі, забезпечується право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення.

18. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 6 лютого 2019 року у справі № 818/518/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 826/8582/18.

19. З тексту позовної заяви вбачається, що особами, які беруть участь в даній справі, є позивач - ОСОБА_1 та відповідачі головний фахівець сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатир Тарас Ігорович, як сторони в адміністративному процесі.

20. При цьому, Приватне підприємство «Прогрес-Буд ІФ» судом першої інстанції до участі у справі не залучалось, а навпаки ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у задоволенні заяви Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» про залучення його в якості третьої особи до участі у справі № 0940/1930/18 було відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у залученні в якості третьої особи Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» суд виходив з того, що не виявлено обставин, за яких рішення у даній справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки ПП «Прогрес-Буд ІФ», оскільки як зазначив сам заявник «незаконне» встановлення ОСОБА_1 в жовтні 2018 року огорожі та брами, перешкоджало саме жителям будинку, який зданий в експлуатацію та право власності на житло зареєстровано за дольовиками, зайти у їх власне житло та господарські споруду, не вказує на можливість впливу рішення суду у справі на права цієї юридичної особи.

21. Приймаючи до розгляду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», апеляційний суд мав перевірити, чи користуються такі особи правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Натомість, відкриваючи апеляційне провадження на постанову суду першої інстанції за скаргою Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», судом апеляційної інстанції не було визначено його процесуального статусу.

22. У процесуальному рішенні апеляційного суду відсутній висновок про те, що судом першої інстанції вирішено питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», що в силу статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України надавало б йому право подавати апеляційну скаргу.

23. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду констатує недотримання апеляційним судом норм процесуального права, оскільки суд, всупереч наведених вище приписів процесуального закону, здійснив апеляційний перегляд справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», не перевіривши перед цим, чи приймав суд першої інстанції рішення про його права, інтереси та обов`язки та, відповідно, чи були процесуальні підстави для прийняття до розгляду такої скарги.

24. Крім того, судом апеляційної інстанції не було наведено мотивів відхилення аргументу позивача, викладеного в відзиві на апеляційну скаргу, щодо відсутності у Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» права апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Відповідно до частин 2, 4 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

26. Оскільки порушення норм процесуального права допущені судом апеляційної інстанції, постановлене ним судове рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний