Справа № 360/3655/20
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3655/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого звернулась адвокат Жидких Ольга Вікторівна (далі також представник позивача), до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області (далі також відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), в якій просить:

- визнати протиправними дії Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та скасувати рішення від 18.09.2020 № 87 Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979, спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986; в Комунарському АТП - 12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986; в Комунарському АТП- 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997; в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997 та призначити пенсію за віком згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 12.09.2020.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 14.09.2020 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 18.09.2020 № 87 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступних підстав.

Відповідно до вказаної вище норми статті, право на пенсію за віком за наявності страхового стажу з 01.01.2020 по 31.12.2020 не менше 27 років мають чоловіки після досягнення віку 60 років.

Розглянувши надані документи, Відповідач встановив, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 17 років 6 місяців 23дня.

До загального страхового стажу не зараховані періоди роботи у зв`язку із тим, що під час оформлення трудової книжки серії НОМЕР_1 були допущені порушенням п.2.4 та п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), внаслідок чого до загального стажу не враховані періоди роботи: в будівельному управлінні №5 треста «Донецькхімбуд» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979, в спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986, в Комунарському АТП -12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986, в Комунарському АТП- 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992, в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996 в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997, в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997.

Позивач вважає, що дії Відповідача є протиправними та такими, що обмежують реалізацію конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. Коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ на підставі показань свідків.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

На думку позивача, в його трудовій книжці наявні всі відомості, які визначають наявність стажу, дії Відповідача щодо не зарахування певних періодів роботи до стажу та призначення пенсії є незаконними.

Підтвердити роботу в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1, Комунарському АТП 1266 та Комунарському АТП 20967 (нині - Алчевськ), в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд», ЗАТ «Гумус», МПП «Бимако» в інший спосіб, ніж трудовою книжкою, позивач не має можливості, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення вимог, про що подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 34-40), в якому зазначив таке.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

З урахуванням законодавчо встановлених вимог позивач набув право на пенсію за віком після досягнення 60 років, тобто з 12.09.2020. Стаж, необхідний для призначення позивачу пенсії за віком, не менше 27 років.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.7 Порядку № 22-1).

14.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою в формі № 10 під № 2673/437, про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV. Заяву та документи прийнято 14.09.2020, про що свідчить розписка-повідомлення.

Дата народження позивача за паспортом громадянина України 11.09.1960, отже на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 60 років 00 місяців 03 дня. За записами трудової книжки позивач на день звернення за призначенням пенсії працює.

Разом із заявою про призначення пенсії позивач надав заяву про виплату пенсії на відкритий ним рахунок в АТ «Ощадбанк».

Під час звернення 14.09.2020 за призначенням пенсії позивач надав відповідачу такі документи: довідку РНОКПП; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт НОМЕР_2 ; трудову книжку НОМЕР_1 ; військовий квиток НОМЕР_3 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_4 , №624429; документи про стаж, що визначені Порядком № 637 № К-350, № К-350/2, № К-350/3.

Одночасно із заявою про призначення пенсії 14.09.2020 позивач надав відповідачу власноруч написану заяву, у якій просив при призначенні пенсії заробітну плату враховувати за даними персоніфікованого обліку.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІУ, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Вказану норму права також містить пункт 4.2 розділу 4 Порядку № 22-1.

Відповідно до вимог п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 відповідачем перевірено зміст і належне оформлення наданих позивачем документів.

За розрахунком стажу (Стаж для розрахунку. ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплата Пенсії) тривалість стажу позивача складає 17 роки 06 місяців 23 днів, з якого: страховий стаж до 01.01.2004 - 06 р. 07 міс. 18 дн. страховий стаж після 01.01.2004 - 10 р. 11 міс. 05 дн.

До загального страхового стажу позивача не зараховані такі періоди: з 25.07.1978 по 11.07.1979 - період роботи в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1; з 26.07.1979 по 19.09.1979 - період роботи в Будівельно-монтажному поїзді № 330; з 26.09.1979 по 22.05.1981 - період роботи в спеціалізованому управлінні підводнотехнічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області; з 20.08.1983 по 26.03.1986 - період роботи в спеціалізованому управлінні підводнотехнічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області. У запису номер 12 порушено вимоги пункту 2.3 Інструкції № 162, а саме: графа чотири містить запис, на підставі якого внесено запис 12 - Пр. 3-к от 13/1.86 (13.01.1986) друга графа містить виправлений запис у даті та місяці звільнення (13.01.1986 або 26.01.1986 або 26.03.1986). Натомість за приписом Інструкції № 162 запис при звільненні вноситься в день звільнення і повинен точно відповідати тексту наказу (розпорядження); з 07.07.1986 по 19.09.1986 - період роботи в Комунарському АТП - 12666; з 20.11.1986 по 11.11.1992 - період роботи в Комунарському АТП- 20967; з 01.12.1992 по 31.07.1996 - період роботи в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд»; з 05.08.1996 по 23.09.1997 - період роботи в Закритому акціонерному товаристві «Гумус»; з 24.09.1997 по 31.12.1997 - період роботи в МЧП «Бимако». У записах номер НОМЕР_5 та 24 в порушення вимог Інструкції № 58 у графі 4 не зазначено на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Підставами для не зарахування позивачу роботи за записами трудової книжки з 25.07.1978 по 31.12.1997 (з перервами у роботі) слугувало те, що трудова книжка НОМЕР_1 оформлена з порушенням п. 2.4 та п. 2.12. Інструкції № 58, оскільки на титульному аркуші трудової книжки запис про дату заповнення внесений нерозбірливо - неможливо встановити рік заповнення (1976,1977 або 1978). Так само це є порушенням вимог п. 2.3 Інструкції № 162, що діяла на час заведення трудової книжки. Окрім того з відбитку печатки на титульному аркуші трудової книжки не можливо встановити, яке саме підприємство її виписало (п. 2.11 Інструкції № 162).

Відповідно до абзаців другого та третього 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, у відповідності до п. 2.6 Інструкції № 58, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за «№ таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Починаючи з 01.01.2002 та по 31.08.2020 відповідач врахував позивачу періоди роботи на підставі довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Щодо врахованих позивачу періодів за довідкою ОК-5 (за даними персоніфікованого обліку, відповідно до заяви позивача від 14.09.2020) та трудовою книжкою:

- з 01.01.2002 по 26.01.2002 - в той час трудова книжка запису про роботу позивача в цей період не містить;

- з 01.02.2002 по 02.02.2002 - в той час трудова книжка запису про роботу позивача в цей період не містить;

- з 21.05.200 по 30.07.2002, з 01.08.2002 по 17.10.2002, з 01.11.2002 по 30.06.2003 - в той час трудова книжка містить запис про роботу позивача в період з 15.05.2002 по 31.10.2003 в СТОВ «ПРОГРЕС» Білокуракінського району Луганської області. Однак за формою ОК-5 позивача не має відомостей про сплату страхових внесків страхувальником безперервно та в повному обсязі за період з 15.05.2002 по 31.10.2003, натомість у період з 01.07.2003 по 31.12.2003 відомості за звітний місяць взагалі не містять інформацію (позначку) про сплату страхових внесків;

- з 01.10.2004 по 01.10.2004 - в той час трудова книжка запису про роботу позивача в цей період не містить;

- трудова книжка позивача містить запис про роботу в період з 11.02.2005 по 05.12.2006 в ВАТ Київське автотранспортне підприємство 13061 № З (). Однак індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) позивача за період з 01.01.2005 по 31.12.2005 не містять інформацію про сплату страхувальником - ВАТ Київське автотранспортне підприємство 13061 № З () страхових внесків. В той час коли, починаючи з 01.01.2006 по 05.12.2006 зазначене підприємство страхові внески за позивача сплачувало;

- з 01.01.2006 по 16.03.2006, з 01.04.2006 по 20.06.2006,

- з 01.07.2006 по 30.06.2008;

- з 01.10.2008 по 31.10.2008, з 01.12.2008 по 28.02.2009, з 01.05.2009 по 25.05.2009 - в той час трудова книжка містить запис про роботу позивача в період з 02.10.2008 по 19.05.2009 в ТОВ «КИЙ ГРАНД А», однак за формою ОК-5 позивача не має відомостей про сплату страхових внесків страхувальником безперервно та в повному обсязі за період з 02.10.2008 по 19.05.2009, натомість у період з 01.11.2008 по 30.11.2008 та з 01.03.2009 по 30.04.2009 відомості за звітний місяць взагалі не містять інформацію (позначку) про сплату страхових внесків;

- з 01.07.2009 по 14.07.2009, з 01.08.2009 по 28.09.2010, з 01.10.2010 по 23.12.2011 - в той час трудова книжка містить запис про роботу позивача в період з 20.07.2009 по 21.12.2011 в ТОВ «КИЙ ГРАНД А». За формою ОК-5 позивача не має відомостей про сплату страхових внесків страхувальником безперервно та в повному обсязі за період з 20.07.2009 по 21.12.2011, натомість за липень 2009 року сплачено страхових внесків за 14 днів, вересень 2010 року - за 28 днів, грудень 2011 року - 23 дні;

- з 01.07.2014 по 08.12.2015 - трудова книжка містить запис про роботу позивача в період з 15.07.2014 по 19.11.2015 в ТОВ «Грузавтоінформ-2012»;

- 01.01.2016 по 19.02.2016 - трудова книжка містить запис про роботу позивача в період з 21.12.2015 по 18.02.2016 в ТОВ «КИЙ ГРАНД А»;

- з 01.04.2016 по 28.04.2015 (страхові внески за позивача сплачував ОСОБА_2 ), з 01.05.2016 по 12.05.2016 (страхові внески за позивача сплачував ОСОБА_2 ), 01.06.2016 по 26.10.2016, з 01.11.2016 по 15.11.2016 (страхові внески за позивача сплачував ОСОБА_2 ), з 01.12.2016 по 23.12.2016(страхові внески за позивача сплачено ОСОБА_3 ), з 01.01.2017 по 16.08.2018 (страхові внески за позивача сплачено ОСОБА_4 ) - записів про роботу за ці періоди в трудовій книжці не має;

- трудова книжка позивача містить запис про роботу в період з 13.12.2016 по 30.10.2017 у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 та з 02.11.2017 по 04.07.2018 у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 ;

- з 01.09.2018 по 23.09.2018, з 01.10.2018 по 24.10.2018, з 01.12.2018 по 21.12.2018, з 01.01.2019 по 12.01.2019, з 01.02.2019 по 20.02.2019 однак трудова книжка записів по роботу позивача в ці періоди не мітить;

- з 01.03.2019 по 31.08.2020 - в трудовій книжці наявний запис про прийом на роботу з 26.02.2019 та станом на 14.09.2020 продовжує працювати у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 .

При цьому, чинним законодавством встановлена пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Абзацом сьомим пункту 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи надані позивачем уточнюючі довідки від 20.03.2020 № К-350, № К-350/2, № К-350/3 про період роботи з 26.07.1979 по 19.09.1979 в Будівельно-монтажному поїзді №330, відповідач встановив, що станом на 14.09.2020 загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 17 років 06 місяців 23 дні.

Окрім того, на виконання приписів абзацу четвертого пункту 3.3 розділу III Порядку №22-1 щодо надання допомоги особам, що звертаються за призначенням/перерахунком пенсії, в одержані відсутніх документів для призначення пенсії 15.09.2020 та 17.09.2020 відповідачем направлено запити № 1241-31-10/4617 та № 1241-31-8/4732 відповідно до управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Сургуті Тюменської області щодо надання допомоги у витребуванні довідок про стаж роботи позивача з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986 в спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області. Відповіді на запити до сьогодні не отримано.

Щодо підтвердження стажу роботи позивача в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1, в Комунарському АТП - 12666, в Комунарському АТП- 20967; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд»; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус»; в МЧП «Бимако», що розташовані на території України, що тимчасово не контролюється українською владою зазначаємо таке. Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Через те, що міста Луганськ, Донецьк, Алчевськ, Первомайськ знаходяться на території, на якій органи державної влади, тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідач не може надати позивачу допомоги у витребувані довідок, які б підтвердили періоди роботи позивача в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1, в Комунарському АТП - 12666, в Комунарському АТП- 20967; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд»; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус»; в МЧП «Бимако».

Згідно з частинами другою та третьою ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 11 15.04.2014 № 1207-VІІ, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. З ст. 44 Закону № 1058-ІV, ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, п. 4.2 Порядку 22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-УІІІ визначено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 з 01.12.2014 довідки з бюджетних установ, підприємств та організацій, що перебувають на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не можуть підлягати до виконання.

Враховуючи, що стаж позивача складає 17 років 06 місяців 23 дні, що суперечить вимогам частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV, відповідач рішенням від 18.09.2020 № 87 відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з абзацом другим частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV.

Відповідач рішенням від 18.09.2020 № 87 також повідомив позивачу:

- про право виходу на пенсію при наявному стажі з 12.09.2025 після досягнення 65 років та про право на укладання договору добровільного страхування для вирішення питання призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 27 років в період з 01.01.2020 по 31.12.2020;

- про право надання довідок про стаж за періоди неврахованого стажу роботи, виданих підприємствами, зареєстрованими на території де органи державної влади здійснюють свої повноваження;

- про право підтвердження належності трудової книжки у порядку адміністративного судочинства;

- про право на оскарження цього рішення в судовому порядку.

Рішення відповідача від 18.09.2020 № 87 направлено позивачу листом від 21.09.2020 № 1241-31-8/4828.

Законодавством України єдиним органом, що призначає пенсію, є Пенсійний фонд України, отже вимога позивача щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію є такою, що не відповідає нормам закону.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Вважає, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовується на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з частиною другою статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Просить відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі.

Сторони у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу без участі позивача, його представника та представника Рубіжанського ОУПФУ (арк. спр. 40, 67).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 360/3655/20 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05.11.2020 (арк. спр. 25-26, 29).

У період з 20.10.2020 по 06.11.2020 головуючий суддя Борзаниця С.В. перебував на лікарняному. Судове засідання призначено на 26.11.2020.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 19).

14.09.2020 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої були додані документи: довідку РНОКПП; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт НОМЕР_2 ; трудову книжку НОМЕР_1 ; військовий квиток НОМЕР_3 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_4 , № НОМЕР_6 ; документи про стаж, що визначені Порядком № 637 № К-350, № К-350/2, № К-350/3 (арк. спр. 45-51).

Відповідно до рішення Рубіжанського ОУПФУ від 18.09.2020 «Про відмову в призначені пенсії згідно з абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в обґрунтування якого зазначено таке.

Трудова книжка НОМЕР_1 оформлена з порушенням п. 2.4 та п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція), а саме: записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів; після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. У наданій трудовій книжці ОСОБА_1 титульна сторінка містить дату заповнення трудової книжки, яка внесена не розбірливо (з запису не можливо встановити рік видачі трудової книжки). Окрім того, відбиток печатки підприємства, якою затверджено титульний аркуш трудової книжки, не можливо прочитати для встановлення факту, яке саме підприємство виписало трудову книжку.

Таким чином, для підтвердження стажу роботи за трудовою книжкою НОМЕР_7 ОСОБА_1 необхідно надати довідки, підтверджуючі стаж за періоди роботи, зазначені в трудовій книжці.

На підставі наданих довідок про стаж управлінням встановлено, що станом на 14.09.2020 (дату звернення за призначенням пенсії) загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 17 років 06 місяців 23 дні.

До загального стажу не враховані наступні періоди роботи: в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецькхімбуд» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979; в спеціалізованому управлінні подвоєно- технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургуг Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986; в Комунарському АТГІ 12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986 та в Комунарському АТП 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992; в Перевальеькому АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997; в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997.

Управлінням направлено запити від 15.09.2020 № 1241-31-10/4617 та від 17.09.2020 № 1241-31-8/4732 до управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Сургут Тюменської області щодо надання допомоги у витребуванні довідок про стаж роботи ОСОБА_1 в спеціалізованому управлінні подводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986.

Таким чином, станом на 14.09.2020 (дата звернення) загальний страховий стаж 17 років 06 місяців 23 дні, що суперечить вимогам абз. 2 ч. 1 статті 26 Закону України № 1058-IV (стаж повинен бути не менше 27 років) (арк. спр.9, 58-59).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, та довідкою про наявний страховий стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком станом на 18.09.2020 складає 17 роки 06 місяців 23 днів, з якого: страховий стаж до 01.01.2004 - 06 р. 07 міс. 18 дн. страховий стаж після 01.01.2004 - 10 р. 11 міс. 05 дн. (арк. спр. 41).

В трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зазначено, що позивач працював в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979, спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986; в Комунарському АТП - 12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986; в Комунарському АТП- 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997; в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997 (арк. спр. 13-15, 46-49).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону № 1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною першою статті 26 Закон № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, серед іншого:

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач необґрунтовано не зарахував стаж роботи в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979, спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986; в Комунарському АТП - 12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986; в Комунарському АТП- 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997; в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997 з урахуванням того, що на титульному аркуші трудової книжки запис про дату заповнення внесено нерозбірливо - неможливо встановити рік заповнення (1976, 1977 або 1978), з відбитку печатки на титульному аркуші трудової книжки не можливо встановити, яке саме підприємство її виписало.

Наявні записи в трудовій книжці позивача не суперечать та не порушують положення розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, оскільки записи у трудовій книжці виконані акуратно, кульковою ручкою чорнилом синього кольору, і на завірені печаткою записи титульному листі, про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення, відбиток печатки підприємства на титульному аркуші трудової книжки, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, наявний.

Судом узгоджується позиція позивача щодо факту, що відбиток печатки неможливо прочитати для встановлення факту, яке саме підприємство виписало трудову книжку не може бути визнаним підставою для не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу, оскільки такий запис узгоджується з іншими записами та підтверджуються іншими доказами по справі.

Так, запис у трудовій книжці під номером 1 навчання у міському професійно - технічному училище № 26 м. Донецька з 01.09.1975 по 20.07.1978, про що також свідчить диплом № НОМЕР_4 , виданий 20.07.1978 (арк. спр. 18).

Запис під номером 2 про прийняття позивача каменщиком 4-го разряду зроблений Будівельним управлінням № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1, що свідчить про те, що трудову книжку позивача виписало Будівельним управлінням № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1, дата заповнення - 31 липня 1978 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

Як наслідок, в наявності підстави для скасування судом рішення відповідача від 18.09.2020 № 87 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Будівельному управлінні № 5 треста «Донецкжилстрой» № 1 з 25.07.1978 по 11.07.1979, спеціалізованому управлінні підводно-технічних робіт № 3 треста «Союзподводгазбуд» м. Сургут Тюменської області з 26.09.1979 по 22.05.1981 та з 20.08.1983 по 26.03.1986; в Комунарському АТП - 12666 з 07.07.1986 по 19.09.1986; в Комунарському АТП- 20967 з 20.11.1986 по 11.11.1992; в Перевальському АТП треста «Луганськвуглебуд» з 01.12.1992 по 31.07.1996; в Закритому акціонерному товаристві «Гумус» з 05.08.1996 по 23.09.1997; в МЧП «Бимако» з 24.09.1997 по 31.12.1997.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, у зв`язку з чим визнати протиправним рішення відповідача від 18.09.2020 № 87 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 45 вказаного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту порушеного права як прийняття рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.09.2020 про призначення пенсії за віком з урахуванням положень Порядку № 22-1 та Порядку № 637, надавши оцінку усім наданим позивачем документам, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень .

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначені норми процесуального законодавства спростовують позицію відповідача стосовно того, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії, а також у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тобто дискреційними.

Суд не втручається до таких повноважень і не підміняє собою територіальний орган Пенсійного фонду, оскільки на підставі норм КАС України перевіряє законність вчинення дії пенсійним органом стосовно розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на підставі наданих документів не підлягають задоволенню внаслідок передчасності їх заявлення.

Позиція відповідача стосовно вимоги позивача стягнути за рахунок асигнувань Рубіжанського ОУПФУ сплаченого позивачем судового збору та відсутність, на його думку, правових підстав для такого стягнення з урахуванням положень частин першої та другої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є хибною з огляду на таке.

Судовий збір є видом судових витрат, питання розподілу якого врегульовано главою 8 Кодексу адміністративного судочинства України та нормами Закону України «Про судовий збір». Питання стягнення судового збору не є позовними вимогами, а в обов`язковому порядку вирішується судом при вирішенні справи по суті.

Як наслідок, посилання відповідача на положення статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при вирішенні питання про розподіл судового збору є безпідставним.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій Рубіжанського ОУПФУ щодо відмови позивачу в призначення пенсії за віком відмови не підлягають задоволенню, оскільки згідно чинного пенсійного законодавства пенсійний орган наділений такими повноваженнями. За даних спірних правовідносин відповідач не перевищував своїх повноважень, а допустив неповноту та однобокість з`ясування обставин стосовно трудового стажу позивача на предмет визначення пільгового періоду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн (арк. спр. 8).

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35 А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 18.09.2020 № 87 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.09.2020 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця