Справа № 380/633/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/633/20 пров. № А/857/5993/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеник Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: ОСОБА_1

представник позивача Криворучко Л.С.

представник відповідача: Скригонюк І.В.

представник третьої особи: Федоренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові в режимі відеоконференції заяву представника позивача Криворучко Лариси Сергіївни про відвід колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду Судової-Хомюк Н.М. , Сеника Р.П., Хобор Р.Б. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 380/633/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної Поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправним і скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2020 року о 15 год 08 хв. року представник позивача, адвокат Криворучко Лариса Сергіївна подала на електронну адресу суду письмову заяву про відвід колегії суддів - Судової-Хомюк Н.М., Сеника Р.П., Хобор Р.Б..

Заява, зокрема, обґрунтована тим, що судове засідання у справі № 380/633/20 було призначено 16.11.2020 на 14.00 год. та відбувалось шляхом проведення відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу ЕаsуСоn. Розпочавши судове засідання, секретар судового засідання доповів явку учасників та повідомив, що третій особі було надіслано повістку про виклик електронною поштою, однак відомостей про її отримання не було, тобто, у суду не було належних доказів про те, що особа повідомлена про час і місце судового засідання.

Суд, з`ясувавши думку сторін та не зважаючи на заперечення представника позивача про розгляд справи за відсутності третьої особи на стороні позивача, не беручи до уваги імперативні вимоги законодавства щодо належного та своєчасного повідомлення про час і місце судового розгляду, забезпечення особі права на захист, засад диспозитивності та законності, всупереч висновкам, які викладені в практиці ЄСПЛ, суд розпочав розгляд справи. Окрім того, зазначає, що після оголошеної судом перерви, з технічних причин, позивач не могла долучитись до участі у відеоконференції та здійснювала спроби підключення, однак суд відмовився очікувати на приєднання позивача та розцінив це як відмову від участі у справі.

Також зазначає, що призначаючи судові засідання суд жодного разу не намагався узгодити дату та час такого із представником позивача - адвокатом Криворучко Л.С. , що призводило до накладок призначених засідань, при чому суд не брав до уваги, що такі засідання здебільшого стосуються осіб, щодо яких обираються запобіжні заходи, або осіб, які перебувають у місцях неволі. Відтак, заявник вважає, що суд цілеспрямовано створював умови при яких адвокат повинен обирати між призначеними судовими засіданнями.

Вказує на те, що були факти зміни часу судового засідання в односторонньому порядку судом, у зв`язку із неможливістю забезпечити відеоконференцію із представником відповідача, що не відповідає положенням ст. 195 КАС України.

Також вказує на те, що суд постійно перебивав позивача ОСОБА_1 та адвоката Криворучко Л.С. , не давав у повній мірі висловити правову позицію та постійно щось коментував самостійно, та передавав слово представнику Національної поліції України, чим грубо порушив право на захист, рівність сторін, засаду диспозитивності та ін., чим поставив сторону захисту у менш сприятливе становище у порівнянні із стороною обвинувачення.

Заявник вважає, що дії судді свідчать про упереджене славлення до її клієнта та грубе порушення його прав та законних інтересів, що викликає об`єктивні сумніви у його неупередженості. Суд одній стороні створював сприятливі умови для участі у судовому засіданні, а іншій - створював відповідні перешкоди.

Згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема її п.6 ст.1 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даної заяви.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Для забезпечення умов, за яких в учасників справи не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, забезпечення неупередженості судді при розгляді справи, з метою уникнення сумнівів та припущень щодо правильності та неупередженості вирішення судом спору, з метою здійснення завдань та забезпечення дотримання засад адміністративного провадження, відновлення об`єктивного ставлення та довіри до суду, просить заяву про відвід колегії суддів Судової-Хомюк Н.М. , Сеника Р.П., Хобор Р.Б. задовольнити, а розгляд даної заяви провести іншим складом суду, визначеним в порядку автоматизованого розподілу.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заяву про відвід судді необхідно визнати необґрунтованою з наступних підстав.

Частиною 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності підстав, які визначені статтями 36-38 цього Кодексу, учасниками справи може бути заявлений відвід судді, або суддям, які беруть участь у колегіальному розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи, в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду, судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ветштайн проти Швейцарії» Суд зазначив, що безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Як вбачається зі змісту заяви представника позивача Криворучко Лариси Сергіївни про відвід суддів, підставою для відводу є незгода заявника з вирішенням судом процесуальних питань під час розгляду справи.

Проте, суд зазначає, що наведені у заяві про відвід колегії суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки за правилами частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, незгода із процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи є підставою для оскарження рішення суду у порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Колегія суддів констатує, що наведені у вказаній заяві факти є безпідставними, оскільки колегією суддів були вчинені усі належні дії про повідомлення учсіх учасників справи про розгляд справи, узгодження та визначення часового проміжку щодо призначення судових засіданнях з представниками сторін, надано можливість залучення технічних можливостей Солом`янського районного суду міста Києва та Самарського районного суду міста Дніпропетровська, та залучення позивача та його представника шляхом використання системи ЕаsуСоn.

Окрім того, для повного, об`єктивного та своєчасного розгляду справи, а також для надання можливості усім учасникам справи взяти участь у судовому засіданні, а саме проведення судового засідання із представником відповідача у Солом`янському районному суді м. Києва, представником третьої особи у Самарському районному суді м. Дніпропетровська, позивачки та її представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлялись ухвали її врахуванням єдиного часового проміжку, що могло забезпечити проведення судового засідання.

Також, слід відхилити посилання заявниці про те, що у судовому засіданні позивач повторно не могла долучитись до участі у відеоконференції, і даний факт розцінюється упередженим ставленням колегії суддів до її клієнта, оскільки призначаючи судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», колегія суддів роз`яснювала позивачу та його представнику, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Отже, у заяві відсутні інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, на які посилається заявник.

Згідно з частиною 4 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява про відвід надійшла 17.11.2020 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, яке призначене на 17.11.2020 року, то питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява про відвід судді про відвід колегії судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Судової-Хомюк Н.М. , Сеника Р.П., Хобор Р.Б. є необґрунтованою, в задоволенні такої слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 3 ст. 243, п.4 ч.1 ст.36, ст.ст.39, 40, ст.ст.311, 321, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача Криворучко Лариси Сергіївни про відвід колегії судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Судової-Хомюк Н.М. , Сеника Р.П., Хобор Р.Б. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 380/633/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року.