Справа № 160/15304/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 листопада 2020 року Справа № 160/15304/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-2) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-2), в якій позивач просить:

- визнати протиправною й скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № ВП63529849 від 09.11.2020р. про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 11008,26грн.;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року зазначена вище справа розподілена головуючому судді Туровій О.М.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог та в частині позовні вимоги ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №ВП63529849 від 09.11.2020р. про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 11008,26грн. винесена відповідачем-2 на підставі вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020р. №Ф-240754-53/61 на суму 11008,26грн., яка є виконавчим документом. Проте, як зазначає позивач, вказана вимога була оскаржена ним у судовому порядку і рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі №160/5375/20 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020р. №Ф-240754-53/61 на суму 11008,26грн. і зобов`язано ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки шляхом виключення боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 11008,26грн. Проте, на думку позивача, всупереч зазначеному рішенню суду, яке набрало законної сили 10.09.2020 року, ГУ ДПС у Дніпропетровській області все одно звернулося з заявою про примусове виконання вищевказаної вимоги про сплату боргу, на підставі якої державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 09.11.2020р. відкрито виконавче провадження №ВП63529849 з її примусового виконання. Таким чином, за твердженням позивача, посадові особи відповідача-1 ввели в оману посадову особу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - державного виконавця Шубіну-Саланжій В.І., яка 09.11.2020р. на підставі незаконної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020р. №Ф-240754-53/61 У та заяви відповідача-1 про примусове виконання рішення №81900/1/10/04-36-52-60-17 від 20.08.2020р. винесла протиправну постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП63529849 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 №Ф-240754-53/61У на суму 11008,26грн.

В рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем також винесено постанову про арешт коштів боржника від 09.11.2020р.

Як зазначає ОСОБА_1 у позові, через неправомірні дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області її кредитні картки заблоковані, також анульований кредитний ліміт в сумі 38000,00 грн. в АТ «Таскомбак», який був доступний позивачеві до незаконного блокування картки; заблоковано кредитні кошти в сумі 2864,43грн. на кредитній картці АТ КБ «Приватбанк»; замість того, щоб працювати, у вільний час бути з дітьми, та своєю сім`єю, вона змушена в робочий час ходити до виконавчої служби, у вільний від роботи час писати скарги, звертатися до суду, нести додаткові фінансові витрати на всі ці технічні дії лише для того, щоб довести, що у неї немає жодного боргу перед державним бюджетом. Отже, внаслідок протиправних дій посадових осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області позивач позбавлена доступу до кредитних коштів, до свого зарплатного рахунку, що порушує її звичний ритм життя та життя моєї сім`ї, надзвичайно ускладнює утримання хворого члена сім`ї та загалом всієї родини, що завдає позивачеві сильних моральних страждань та переживань і вона змушена вишукувати додаткові кошти для забезпечення життєвих потреб своєї сім`ї. Все це в сукупності завдає їй моральних страждань, що виражаються у порушенні сну, у психологічному дискомфорті, що порушує звичайний уклад життя, призводить до підвищеної втомлюваності, нервозності. Всі перелічені негативні емоції, які виникли внаслідок внесення до документів відповідачем-1 (вимоги та заяви про примусове виконання рішення №81900/1/10/04-36-52-60-17 від 20.08.2020р.) неправдивих відомостей та подальше їх спрямування до примусового виконання перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача-1, а відтак завдали позивачеві моральної шкоди, які вона і просить стягнути з відповідача-1.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>».

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Зокрема, згідно із частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним владних управлінських функцій, які він повинен здійснювати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, що виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

За правилами п.1 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 заявлено позовні вимоги до Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-2) про визнання протиправною й скасування постанови про відкриття виконавчого провадження Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №ВП63529849 від 09.11.2020р. про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 11008,26грн., яка в силу вищенаведених приписів частини першої статті 287 КАС України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, ОСОБА_3 також заявлено в одному провадженні і позовні вимоги до Головного управління ДПС у Дніпропетровській (відповідач-1) про стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

При цьому, вищевказані вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлені позивачем без заявлення відповідних позовних вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача-1 (Головного управління ДПС у Дніпропетровській) суб`єкта владних повноважень, що були вчинені (прийняті) відносно тих обставин, що призвели до зазначених позивачем моральних переживань чи душевних страждань, та без вимог про зобов`язання цього суб`єкта вчинити будь-які дії чи утриматися від їх вчинення.

Так, заявляючи вищевказані вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_3 зазначає, що вона позбавлена доступу до кредитних коштів, до свого зарплатного рахунку, що порушує її звичний ритм життя та життя її сім`ї, надзвичайно ускладнює утримання хворого члена сім`ї та загалом всієї родини, що завдає їй сильних моральних страждань та переживань, остання змушена вишукувати додаткові кошти для забезпечення життєвих потреб своєї сім`ї. Таким чином, протиправними діями посадових осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області порушено її нормальний життєвий ритм, а замість того, щоб працювати, у вільний час бути з дітьми, та своєю сім`єю, остання змушена в робочий час ходити до відповідача-2, у вільний від роботи час писати скарги, звертатися до суду, нести додаткові фінансові витрати на всі ці технічні дії лише для того, щоб довести, що у неї немає жодного боргу перед державним бюджетом, натомість працівники відповідача-1 замість того, щоб виконати рішення суду, оперативно виправити скоєне, продовжують чинити позивачеві безкінечні незрозумілі формальні перешкоди. Все це в сукупності завдає ОСОБА_3 моральних страждань, що виражаються у порушенні сну, у психологічному дискомфорті, що порушує звичайний уклад життя, призводить до підвищеної втомлюваності, нервозності.

Водночас, жодні дії (бездіяльність) та рішення відповідача-1 в рамках цієї справи позивачем не оскаржуються.

Таким чином, вищевказані вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень відповідача-1, заявлені ОСОБА_3 без вимоги вирішити публічно-правовий спір з таких підстав.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зважаючи на те, що позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., заявлені позивачем без заявлення в одному провадженні з ними вимог про вирішення публічно-правового спору з Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській (без заявлення позовних вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача-1 та без вимог про зобов`язання його вчинити будь-які дії чи утриматися від їх вчинення), цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ч.4 ст.172 КАС України встановлено заборону на об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що є загальним правилом, яке застосовується до інституту об`єднання в одне провадження кількох вимог.

Аналогічне правило закріплено і ч.6 ст.21 КАС України, згідно з якою не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Єдина можливість об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, передбачена ч.5 ст.21 КАС України, відповідно до якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У даному випадку позивачем порушено встановлене ч.6 ст.21 та ч.4 ст.172 КАС України правило об`єднання в одне провадження кількох вимог, через одночасне об`єднання вимог, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з вимогами, що мають розглядатися за правилами цивільного судочинства, що є неприпустимим, оскільки не належить до встановленого законом (ч.5 ст.21 КАС України) виключення, за яким такі вимоги можливо б було поєднати.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останнім порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд стверджує, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви згідно з п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись п.6 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач 2) про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення моральної шкоди - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова