Справа № 308/9343/20
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2020 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - інспектор роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строків на оскарження постанови та скасування постанови серії ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 - інспектор роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строків на оскарження постанови та скасування постанови серії ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач просить скасувати постанову інспектора роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції серія ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 286 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених статтями 160, 161, ч.1 ст. 123 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. В ухвалі позивачу було вказано на наступні недоліки: позовну заяву подано із пропущенням передбаченого законом десятиденного строку оскарження постанов; матеріали позовної заяви не містять відомостей які підтверджують отримання постанови від 30.07.2020 року, що є предметом оскарження саме 07.09.2020 року.

Окрім того в ухвалі вказано, що позивач не вказує і в матеріалах позову відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду протягом 10 днів, які надаються позивачу для оскарження, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже судом не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Разом із тим в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачу було вказано на те, що відповідачем у справі зазначено: ОСОБА_2 - інспектора роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції. Однак, відповідно Постанови КАС ВС від 26.12.2019 № 724/716/16-а (К/9901/12750/18), у справі про оскарження дій посадової особи, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, за відповідні правопорушення. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Так, вказаний інспектор за даним позовом, не є відповідним органом, на який, зокрема положеннями КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, за відповідні правопорушення. Відповідно до п.9 розділу V Положення про Департамент патрульної поліції затвердженого наказом Національної поліції 06 листопада 2015 року №73 (у редакції наказу Національної поліції 31 жовтня 2016 року №1114) Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс і згідно зі ст.80 ЦК України може виступати від власного імені в суді.

Також в ухвалі від 15.09.2020 р. зазначено, що копії документів надані до суду в додатку до позовної заяви не завірені належним чином відповідно до ч.2 та ч.4, 5 ст.94 КАС України.

Крім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано і на те, що зі змісту прохальної частини позовної заяви позивач просить скасувати постанову інспектора роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції серія ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 286 КУпАП. При цьому, в обґрунтування позову додає до матеріалів позову постанову інспектора роти № 1 взводу 2 Секреш М.М. Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції серія ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Тобто оскаржує іншу постанову яку додає до матеріалів позову та на яку посилається в змісті позовної заяви. У зв`язку з чим, позивачу слід конкретизувати вимоги з урахуванням наведених ним обставин та доданих до матеріалів позовної заяви додатків.

Так, позовну заяву залишено без руху, та позивачу надано строк для усунення зазначених недолік, а саме десять днів, з моменту отримання ухвали від 15.09.2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Згідно розписки, позивач ОСОБА_1 , отримав вказану ухвалу 16.09.2020 року.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинностіЗаконом № 731-IX від 18.06.2020. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020 набрав чинності 17.07.2020, тобто продовжені відповідно до пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки сплинули.

Позивач не цікавився розглядом справи. Крім того, із заявою про продовження строку для усунення недоліків позивач до суду не звертався.

Станом на 30.11.2020 р. недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунуто.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Оцінюючи поважність цієї причини, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, строк звернення до суду необхідно обраховувати саме з моменту, коли позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моменту коли особа змінила своє суб`єктивне ставлення до рішення суб`єкта владних повноважень.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Суд вважає, що причина, на яку позивач посилається як на поважну, виникла за межами строку звернення до суду, а тому не перешкоджала реалізувати право на звернення до суду з позовом вчасно, а отже й не може вважатися поважною. Крім того, з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому вказано час, місце та дату розгляду адміністративних матеріалів (а саме 30.07.2020 року), та часу звернення до суду 14.09.2020 року, протягом якого позивач мав право звернутись до УПП в Закарпатській області ДПП із заявою про ознайомлення з матеріалами провадження, оскаржити дії, бездіяльність та винесені рішення, минуло півтора місяці. Як вбачається, з доданого до позовної заяви листа від 01.09.2020 року, позивач, звертався до УПП в Закарпатській області ДПП з приводу складання та видачі оскаржуваної постанови. Відомостей з якого саме часу позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в клопотанні про поновлення строку не вказується. Крім того, відомостей які підтверджують отримання зазначеного листа від 01.09.2020 року саме 07.09.2020 року не додає до матеріалів позовної заяви.

Разом з тим, позивач не вказує і в матеріалах позову відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду протягом 10 днів, які надаються позивачу для оскарження, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже судом не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Позивачем, пропущено десятиденний строк звернення до суду із адміністративним позовом. На вказані обставини позивачу було зазначено і в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що займання позивачем певної правової позиції щодо необхідності/відсутності необхідності оскарження певного рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку (суб`єктивного ставлення особи до рішення) не може бути в подальшому розцінено як поважна причина пропуску звернення до суду.

Таким чином суд вважає, що позивач не вказує в позовній заяві, а в матеріалах позову відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду протягом 10 днів, які надаються позивачу для оскарження, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже судом не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Слід зазначити, що КАС України передбачає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи означені вище приписи, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, що також не спростовано змістом позовної заяви. Будь - яких інших належних доказів чи пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, ніж тих, що зазначені в позовній заяві, позивачем до суду не надано.

Таким чином приходжу до висновку, що позивачем недоліки на які було вказано в ухвалі від 15.09.2020 року про залишення позовної заяви без руху не усунуто. Зокрема щодо наведення поважності причин пропуску строку звернення до суду із даною позовною заявою.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2. ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до положень п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки на час постановлення цієї ухвали, позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, суд вважає, що відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовну заяву необхідно повернути особі, яка її подала.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30 жовтня 2018 року у справі № 463/5357/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 813/2409/18 та від 23 грудня 2019 року у справі №824/63/19-а.

У справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) Суд нагадує, право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 294, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави, вказані у позовній заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Секереш Микола Миколайович - інспектор роти № 1 взводу 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строків на оскарження постанови та скасування постанови серії ДП018 №743176 від 30 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош