Справа № 560/5107/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5107/20
РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницький апеляційний суд , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування п.1 наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Хмельницького апеляційного суду, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати пункт 1 наказу голови Хмельницького апеляційного суду від 27.04.2020 №02/05-03 стосовно судді ОСОБА_1 , відповідно до якого при виплаті суддівської винагороди за період часу з 18.04.2020 та на період до завершення місяця, у якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, нарахування суддівської винагороди судді ОСОБА_1 здійснювалось в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 01.01.2020;

- визнати протиправними дії Хмельницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди судді за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно із застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020;

- зобов`язати Хмельницький апеляційний суд нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 суддівську винагороду (з врахуванням раніше виплачених сум) за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно, в розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений на 01.01.2020, надбавки за вислугу років - 50% від посадового окладу, без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та сплати суддівської винагороди за один місяць, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 02.12.2010 по 28.07.2020 працювала суддею Хмельницького апеляційного суду, та була звільнена у відставку 28.07.2020. При звільненні належні їй згідно чинного законодавства суми суддівської винагороди виплачені не були.

Вказує, що відповідно до наказу голови Хмельницького апеляційного суду №02/05-03/ від 27.04.2020 (з яким, як зазначає позивач, її не було ознайомлено за час роботи в суді), згідно пункту 1 якого відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності зобов`язано здійснювати з 18.04.2020 та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2, нарахування суддівської винагороди суддям Хмельницького апеляційного суду в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 01.01.2020, з зазначенням, що при цьому в зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги з тимчасової непрацездатності, допомоги на оздоровлення та оплату щорічної відпустки.

За період з 01.01.2020 по 17.04.2020 позивачу нараховувалась суддівська винагорода, для визначення розміру якої був використаний посадовий оклад, виходячи з 50 розмірів мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020 та доплати в розмірі 50% від посадового окладу за вислугу років.

Згідно наданої відповідачем довідки, розмір виплати не відповідає розміру, встановленому Законом України "Про судоустрій та статус суддів", в квітні 2020 зменшення суддівської винагороди становили 42061,66 грн., в травні 2020 - 126185,00 грн.

Позивач не погоджується з сумою виплаченої їй суддівської винагороди та вважає, що відповідач порушив її право, як судді, на отримання суддівської винагороди в розмірі, визначеному спеціальними нормативно-правовими актами, аніж спеціальним законом - Законом України "Про судоустрій і статус суддів". У зв`язку із цим звернулася до суду за захистом порушених прав, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, тому, враховуючи положення частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим, відповідач надав суду копію бланку ознайомлення суддів Хмельницького апеляційного суду з наказом від 27.04.2020 №02/05-03/, а також копію наказу Хмельницького апеляційного суду від 31.08.2020 №23/05-03/ "Про визнання таким, що втратив чинність наказу голови суду від 27.04.2020 №02/05-03/."

Від третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області надійшло пояснення на позов, в якому зазначено, що воно здійснює лише розрахунково-касове обслуговування органів ДСА України і не має права втручатися у діяльність ДСА України та не уповноважене самостійно спрямовувати бюджетні асигнування, надані Державній судовій адміністрації.

Державна судова адміністрація України у визначений судом иермін не скористалася правом на подання пояснення на позовну заяву.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 11.09.2020 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.

Відповідно до ухвали від 05.11.2020 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 відповідно до Постанови Верховної Ради України №2769-V1 від 02.12.2010 обрана суддею апеляційного суду Хмельницької області безстроково та наказом голови апеляційного суду від 05.01.2011 зарахована в штат апеляційного суду Хмельницької області.

01.10.2018 ОСОБА_1 відрахована з штату цього суду в зв`язку з переведенням на посаду судді Хмельницького апеляційного суду (наказ голови суду №18/05-031 від 01.10.2018, Указ Президента України №297/2018 від 28.09.2018).

З 02.10.2018 по 28.07.2020 позивач працювала суддею Хмельницького апеляційного суду, та була звільнена у відставку 28.07.2020 (наказ голови апеляційного суду від 23.07.2020 №22/05-03/)

Пунктом 1 Наказу Хмельницького апеляційного суду від 27.04.2020 №02/05-03/ відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності зобов`язано здійснювати з 18.04.2020 та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2, нарахування суддівської винагороди суддям Хмельницького апеляційного суду в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 01.01.2020, з зазначенням, що при цьому в зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги з тимчасової непрацездатності, допомоги на оздоровлення та оплату щорічної відпустки.

Вважаючи неправомірним та незаконним винесення спірного наказу, за яким обмежено нарахування та виплату суддівської винагороди,, позивач оскаржила його до суду.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною 9 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Проте, 12.03.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою з 12.03.2020 на усій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.

18.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29, відповідно до якої встановлено, що у квітні 2020 та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині 1 цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини 2 цієї статті).

Аналізуючи вищезазначені норми права, суд дійшов висновку, що будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з огляду на таке.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України в пункту 4.1 рішення від 11.03.2020 в справі № 4-р/2020 з посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що: "Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 18.06.2007 №4-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 19.11.2013 №10-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016, від 04.12.2018 №11-р/2018, від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24.06.1999 №6-рп/99, перше речення абзацу 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 03.06.2013 №3-рп/2013, друге речення абзацу 6 підпункту 3.2., абзаци 27, 33, 34 підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 04.12.2018 №11-р/2018).

Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 01.01.2001 №1(2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 09.12.2019 №969/2019 (далі - Висновок).

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосудця (частина 1 статті 124 Основного Закону України).

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу" через інші законодавчі акти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", при цьому застосування статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прямо суперечить статті 130 Конституції України.

Відповідно до частин 1-4 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Виходячи з наведених вимог процесуального права та враховуючи те, що стаття 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в частині суддівської винагороди не відповідає Конституції України та нормам міжнародного права, суд до спірних правовідносин застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-/2020 у справі №1-14/2020(230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частин 1, 3 статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-ІХ зі змінами;

- абзацу 9 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-ІХ.

Отже положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-ІХ зі змінами, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-ІХ, визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Суд наголошує на тому, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що в свою чергу виключає можливість до правовідносин стосовно суддівської винагороди застосовувати інші Закони.

Отже, спірний наказ та як наслідок зменшення нарахування та виплати суддівської винагороди у період з 18.04.2020 по 31.05.2020 є протиправним.

За період з 18.04.2020 по 31.05.2020 суддівську винагороду позивачу нараховано та виплачено не відповідно до положень статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а в обмеженому розмірі згідно зі статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020.

Вказані обставини підтверджуються довідкою-розрахунком, наданим Хмельницьким апеляційним судом від 19.08.2020 №01-17/1218 за квітень, травень 2020.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Крім того, суд зауважує, що судовим рішенням може бути лише відновлено порушене право позивача, без жодних застережень щодо майбутніх правовідносин, оскільки судове рішення не може стосуватись періодів та правовідносин, які можуть виникнути в майбутньому та не може містити застережень чи умов, як "до завершення карантину".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Хмельницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно із застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020 є протиправними, у зв`язку із чим відповідача необхідно зобов`язати нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду ОСОБА_1 (з врахуванням раніше виплачених сум) за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно, в розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений на 01.01.2020, надбавки за вислугу років - 50% від посадового окладу, без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020.

Поряд із тим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу голови пункт 1 наказу голови Хмельницького апеляційного суду від 27.04.2020 №02/05-03 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний наказ вичерпав свою дію оскільки, головою Хмельницького апеляційного суду прийнято наказ від 31.08.2020 №23/05-03/ "Про визнання таким, що втратив чинність наказу голови суду від 27.04.2020 №02/05-03/.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати суддівської винагороди позивачу у межах суми за один місяць.

Крім того, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, суд виходить з того, що положеннями КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення.

Отже, позовні вимоги щодо судового контролю у справі є передчасними, а факт того, що рішення суду не буде виконано відповідачем без встановлення судового контролю, не доведений. Тому у задоволенні вимог про встановлення контролю за виконанням судового рішення необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Хмельницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди судді за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно із застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020.

Зобов`язати Хмельницький апеляційний суд нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 суддівську винагороду (з врахуванням раніше виплачених сум) за період з 18.04.2020 до 31.05.2020 включно, в розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений на 01.01.2020, надбавки за вислугу років - 50% від посадового окладу, без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення в межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 листопада 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницький апеляційний суд (Майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 42255375)
Треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (вул. Свободи, 70, м. Хмельницький, 29000, ) Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5 , код ЄДРПОУ - 26255795)

Головуючий суддя В.В. Матущак