Справа № 240/15045/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

26 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/15045/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не нарахування йому грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 року, та зобов`язати нарахувати зазначену грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за період 2015-2018р. виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06.06.2018р., в сумі 26561грн.

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати йому грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 року, та зобов`язати виплатити зазначену грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за період 2015-2018р. виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06.06.2018р., в сумі 26561грн;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не нарахування йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2018 року, та зобов`язати нарахувати зазначену грошову індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2018року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2018 року, та зобов`язати виплатити зазначену грошову індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2018року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення - 06.06.2018 року по день подання позовної заяви 01.09.2020р. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 448901 гривні.

Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, що Позивач проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 . За вказаний в позові період проходження військової служби Позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення, а при звільненні не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018роки. На своє звернення від 27.03.2020 року щодо такої індексації та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки відповіді не отримав.

Більш того, Позивач вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 05.10.2020року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача-1, Військової частини НОМЕР_1 , 02.11.2020року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив і зазначив, що Позивачу за вказаний період дійсно не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, так як такі виплати не були визначені Військовою частиною НОМЕР_2 , в якій проходив службу Позивач, та по причині відповідного рішення Міністерства оборони України, зумовленого відсутністю бюджетного фінансування таких виплат, та роз`яснення Міністерства соціальної політики України.

У відзиві також зазначається, що при звільненні з військової служби грошова компенсація за ненадані під час особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток (у тому числі військовослужбовцям - учасникам бойових дій) не виплачувалася, так як не була визначенаВійськовою частиною НОМЕР_2 , в якій проходив службу Позивач.

Відповідач-2, Військова частина НОМЕР_2 , що є суб`єктом владних повноважень, відзив на позов не надав, що відповідно до вимог ч.4 ст.159 КАС України судом розцінюється як визнання позову.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та індексації грошового забезпечення підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

За приписами ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 р. N 910/4518/16.

Отже, виплата середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки вплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток не входить до структури саме грошового забезпечення військовослужбовця, тобто до структури винагороди за службу. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Тобто, такі кошти за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, а не складовою грошового забезпечення, а тому до спірних відносин не можна застосовувати положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Судом встановлено, що Позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків Військової частини НОМЕР_2 ще з 06.06.2018року. Всі виплати, які підлягали здійсненню Військовою частиною НОМЕР_1 при звільненні Позивача зі служби, перелічені в наказі Військової частини НОМЕР_2 за №181 від 06.06.2018року.

З даного наказу достовірно відомо, що при звільненні Позивача з військової служби йому не нараховувалися та не виплачувалися грошова компенсація за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 року та індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2018 року.

Більш того, зазначений наказ свідчить про відсутність підстав у Військової частини НОМЕР_1 при проведенні розрахунку з Позивачем до складу такого розрахунку включати інші виплати, ніж перелічені в наказі, в тому числі грошову компенсацію за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій та індексацію грошового забезпечення, так як вказаний Відповідач самостійно не наділений такими повноваженнями.

Таким чином, про наявність спірних невиплат та про порушення своїх прав в цій частині Позивачу достовірно було відомо ще в день звільнення та проведення розрахунків при такому звільненні з військової служби, тобто з 06.06.2018року.

Даний позов Позивачем подано лише 08.09.2020року.

Зазначене свідчить, що позов в частині щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та індексації грошового забезпечення подано з порушенням строків, передбачених ст.122 КАС України. Жодних доказів наявності причин, які перешкоджали Позивачу звернутися до суду з даним позовом в строки, передбачені ст.122 КАС України, суду не надано.

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо Позивачем пропущені строки звернення до суду.

Керуючись статтями 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 , середнього заробітку за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки по причині пропущення строку звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк