Справа № 640/18647/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Київ № 640/18647/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра Оборони України Тарана Андрія Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на військовій службі, стягнення коштів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Міністерства оборони України (далі також Міноборони, відповідач-1), Міністра Оборони України Тарана Андрія Васильовича (далі також Міністр, відповідач-2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністра оборони України Тарана A.B. від 14 липня 2020 року № 319, яким полковника ОСОБА_1 , колишнього першого заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас, у зв`язку із проведенням організаційних заходів;

поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі з 15 липня 2020 року на попередній або на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді вищого офіцерського складу;

зобов`язати Міноборони здійснити перерахунок та виплату матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення з військової служби - 14 липня 2020 року, по дату поновлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було звільнено з військової служби з порушенням пп. г) п. 2 ч. 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який передбачає звільнення виключно у разу неможливості використання такого військовослужбовця на службі.

Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду 17 серпня 2020 року, зокрема, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Міноборони у своєму відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки наказ про звільнення позивача з військової служби прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідачем-2 не надано відзиву чи інших заяв по суті справи, з яких можливо встановити його відношення до заявлених позовних вимог.

Позивач у своїй відповіді на відзив наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі № 640/18647/20.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міноборони від 14 липня 2020 року № 319 (по особовому складу), зокрема, полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Міністра оборони України, колишнього першого заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів).

Незгода із звільненням з військової служби обумовила позивача на звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України (всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі також Закон).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 статті 2 Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад.

Згідно з чч. 1-2 статті 6 Закону, військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Перелік посад, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом, затверджується Президентом України, а посад інших військовослужбовців - Міністерством оборони України.

Співвідношення чисельності офіцерського складу за військовими званнями та граничні строки перебування осіб офіцерського складу на посадах у Збройних Силах України та інших військових формуваннях встановлюються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями (ч. 6 статті 6 Закону).

При цьому, порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі також Положення).

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пп. 1 п. 81 Положення, призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Водночас, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду (абз. 1 пп. 3 п. 82 Положення).

За правилами абз. 2 п. 94 Положення, переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених: абзацами другим - шостим підпункту 3 та останнім абзацом пункту 82 цього Положення, - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади.

Відповідно до пп. 1 п. 116 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

За правилами п. 118 Положення, під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони:

призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь);

зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення;

звільняються з військової служби у встановленому порядку (у разі відсутності згоди призначення на нижчі посади більше ніж на один ступінь або відсутності згоди переміщення на посади у випадках, визначених абзацами третім - п`ятим пункту 112 цього Положення).

Підпунктом 1 пункту 266 Положення встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454 (далі також Інструкція), військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі Резерв для просування по службі), Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців (далі План переміщення на посади), подань, службових документів, визначених підпунктом 5 пункту 1.5, пунктом 1.6 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є: на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання; на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення незапланованого переміщення - Подання (додаток 1) (абз. 7-8 п. 4.9 Інструкції).

Відповідно до абз. 12 п. 4.9 Інструкції, подання підписується командиром військової частини й надсилається до посадової особи, яка має право видавати наказ по особовому складу щодо призначення або переміщення військовослужбовця.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05 листопада 2019 року № Д-322/2/9дск та наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 12 листопада 2019 року № 713 «Про переведення Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на інший штат» Командування Сухопутних військ Збройних Сил України переходило на новий штат з 04 лютого 2020 року, у зв`язку з чим було проведено організаційні заходи пов`язані із скороченням чисельності штату посад військовослужбовців та працівників.

30 листопада 2019 року позивача попереджено, що відповідно до даної директиви, підрозділ в якому він проходить військову службу буде переведено на новий штат, в якому посада на якій перебуває ОСОБА_1 не передбачається та планується зниження штатно-посадової категорії та зменшення тарифного розряду за посадою (а.с. 19).

Також позивача було попереджено, що у разі відсутності різнозначних посад його буде призначено на нижчу посаду (не більш як на один ступінь чи за згодою більше ніж на один ступінь), а в разі не прийняття керівним складом Командування Сухопутних військ, Генерального штабу, Збройних Сил України та Міністерства оборони України позитивного рішення щодо призначення (перепризначення) ОСОБА_1 на одну з посад відповідно до основної або спорідненої спеціальності та відповідного рівня військової освіти, які будуть введені відповідно до нового штату, буде поданий до звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів, або за станом здоров`я, якщо буде не придатний до військової служби.

Указом Президента України від 05 травня 2020 року № 166/200, зокрема, було затверджено перелік посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського складу, та граничних військових звань за цими посадами у Міністерстві оборони України.

Як вбачається з додатку № 1 до Указу Президента України від 05 травня 2020 року №166/200, Сухопутні війська Збройних Сил України складаються з наступних посад: командувач (звання генерал-полковник), начальник штабу заступник командувача (звання генерал-лейтенант), заступник командувача (звання генерал-лейтенант), командувач підготовки (звання генерал-лейтенант), командувач територіальної оборони (звання генерал-лейтенант), командувач логістики (звання генерал-майор), начальник управління морально-психологічного забезпечення (звання генерал-майор), начальник ракетних військ і артилерії начальник управління (звання генерал-майор), начальник оперативного управління (звання генерал-майор), начальник армійської авіації начальник управління (звання генерал-майор), начальник повітряної оборони начальник управління (звання генерал-майор), заступник начальника штабу (звання генерал-майор), начальник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (звання генерал-лейтенант), начальник військової академії (м. Одеса) (звання генерал-лейтенант), начальник 169 навчального центру (звання генерал-майор).

Таким чином, посада першого заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України була скорочена.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 04 березня 2020 року № 1169 полковник ОСОБА_1 придатний до військової служби.

В аркуші бесіди від 30 квітня 2020 року (а.с. 48) зазначено, що позивачу запропоновано посади начальника центру оперативного керівництва заступник начальника Головного командного центру Збройних Сил України, шпк «полковник», ВОС-0110001 та головного оперативного чергового Головного командного центру Збройних Сил України, шпк «полковник», ВОС-0110001.

Позивач не погодився із запропонованими посадами та зазначив про відсутність бажання звільнятись з військової служби.

Крім того, в аркуші бесіди від 30 квітня 2020 року позивач власноручно зазначив: «посаду нижчу не пропонувати».

Враховуючи на неможливість розміщення станом на 06 липня 2020 року офіцера на рівнозначних або нижчих на один ступінь посадах відповідно до фаху та отриманого рівня військової освіти у Збройних Силах України, на виконання п. 4.9 Інструкції було подано подання про звільнення ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні Міністра оборони України.

З аркуша бесіди від 09 липня 2020 року вбачається, що позивач не незгоден із звільненням з військової служби.

Наказом Міноборони від 14 липня 2020 року № 319 (по особовому складу), зокрема, полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Міністра оборони України, колишнього першого заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів).

Системне тлумачення норм Положення та Інструкції дозволяє дійти висновку, що призначення позивача на нижчу посаду допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів та здійснюється на підставі наказу відповідної посадової особи. При цьому, для призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду необхідно подати посадовій особі, яка має право видавати накази по особовому складу документи, без яких таке призначення є неможливим, а саме: подання командира військової частини, рапорт позивача з його проханням про переміщення, висновок військово-лікарської комісії тощо.

Як наслідок, суд доходить до висновку, що без рапорту позивача з його згодою на переміщення на нижчу посаду та без інших передбачених Положенням та Інструкцією документів призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду є неможливим.

З урахуванням викладеного та встановленими судом обставинами цієї справи підтверджується, що відповідачем-1 вчинялися можливі дії для подальшого призначення позивача на відповідну посаду.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність звільнення позивача з військової служби у зв`язку із проведенням організаційних заходів, враховуючи неможливість використання останнього на службі.

Враховуючи в сукупності встановлені вище обставини, безпідставними є похідні вимоги позивача, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача з військової служби на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України, Міністра Оборони України Тарана Андрія Васильовича (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на військовій службі, стягнення коштів відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.
Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк