Справа № 420/9431/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9431/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 67801, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність невиплати компенсації послуги "муніціпальна няня" та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по вересень 2020 року включно в розмірі 21730,00 грн.;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по вересень 2020 року включно у розмірі 16153,00 грн.

Ухвалою від 29.09.2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

09.10.2020 року (вх. № ЕС/695/20) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 13.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом витребувані у відповідача письмові докази.

28.10.2020 року (вх. № ЕП/18947/20) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

04.11.2020 року (вх. № ЕС/862/20) позивачем до канцелярії суду подано заяву про уточнення позовних вимог. Втім, до зазначеного уточнення не додано доказів його направлення іншим учасникам справи.

Згідно ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 7 цієї ж статті визначено, що у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

08.11.2020 року (вх. № ЕС/886/20) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

08.11.2020 року (вх. № ЕП/20297/20) третьою особою до канцелярії суду подані письмові пояснення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.12.2019 року позивач уклав договір б/н про надання послуг по догляду за дитиною з ФОП ОСОБА_2 . Також, 18.02.2020 року позивач уклав договір з «муніципальна няня» з ФОП ОСОБА_4 . При цьому, позивач вказує на те, що з моменту укладення договору з «муніципальна няня» ФОП ОСОБА_2 , а потім із ФОП ОСОБА_4 , позивач направляв квитанції до відповідача відповідно до умов постанови №68 Кабінету міністрів України від 30.01.2019 року, однак станом на серпень місяць відповідачем не повернуто усі належні позивачу кошти.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому, зазначив, що виплата за договором про надання послуг «муніципальна няня» від 18.02.2020 року, який ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_4 , відповідно до рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» від 11.09.2020 року та протоколу від 14.09.2020 року, нарахована з 02 по 08 місяці 2020 року та виплачена в сумі - 11410,14 грн., відповідно до протоколу від 06.10.2020 року нараховано за вересень місяць 2020 року і сплачено - 1799,00 грн.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що в постанові № 68 не має обмежень стосовно кількості дітей на догляді у «муніципальної няні», як і не має жодної вимоги до кількості годин догляду за дітьми, у зв`язку з чим вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

01.12.2019 року позивач уклав договір б/н про надання послуг по догляду за дитиною з ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до п. 6.1 вказаного договору вартість надання послуги «муніципальна няня» складає 35 грн. 00 коп. на годину (а.с. 9-12).

Також, 18.02.2020 року позивач уклав договір «муніципальна няня» з ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до п. 2.4.1 місячна оплата здійснюється у розмірі 1800 грн. (а.с. 21-23).

При цьому, позивач вказує на те, що з моменту укладення договору з «муніципальна няня» ФОП ОСОБА_2 , а потім із ФОП ОСОБА_4 позивач направляв квитанції до відповідача відповідно до умов постанови №68 Кабінету міністрів України від 30.01.2019 року (а.с. 53-54, 58, 64, 77, 79-81).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, виплата за договором про надання послуг «муніципальна няня» від 18.02.2020 року, який ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_4 , відповідно до рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» від 11.09.2020 року та протоколу від 14.09.2020 року, нарахована з 02 по 08 місяці 2020 року та виплачена в сумі - 11410,14 грн., відповідно до протоколу від 06.10.2020 року нараховано за вересень місяць 2020 року і сплачено - 1799,00 грн (а.с. 47-49).

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Порядком відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 р. № 68 (далі - Порядок №68), визначено механізм відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня".

Згідно п.2-4 Порядку №68, послуга з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" (далі - послуга "муніципальна няня") - послуга, що надається для підтримки батьків (усиновлювачів), опікунів дитини для забезпечення догляду за дитиною до трьох років;

отримувач послуги "муніципальна няня" - батьки (усиновлювачі), опікуни дитини;

муніципальна няня - будь-яка фізична особа - підприємець (КВЕД 97.00, КВЕД 88.91) / юридична особа, яка надає послугу з догляду за дітьми (КВЕД 78.20, КВЕД 85.10), крім державних і комунальних закладів дошкільної освіти, та з якою укладено договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років.

Відшкодування вартості послуги "муніципальна няня" є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків (усиновлювачів), опікуну дитини до трьох років (далі - компенсація послуги "муніципальна няня").

Призначення та виплата компенсації послуги "муніципальна няня" здійснюються згідно з рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської ради, ради об`єднаної територіальної громади (далі - місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення).

Компенсація послуги "муніципальна няня" виплачується отримувачу послуги "муніципальна няня" у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня.

Згідно з п.п. 5-8 Порядку № 68, право на отримання компенсації послуги "муніципальна няня" мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками (усиновлювачами), опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею.

Компенсація послуги "муніципальна няня" не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства.

Договір укладається у письмовій формі між отримувачем послуги "муніципальна няня" та муніципальною нянею.

У договорі має бути визначено, зокрема, назву послуги, її обсяг із зазначенням конкретних заходів, умови та строк її надання, вартість, періодичність оплати, відповідальність сторін.

Для отримання компенсації послуги "муніципальна няня" отримувач послуги "муніципальна няня" протягом місяця після укладення договору подає місцевому структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем свого проживання заяву та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені у пунктах 8 і 9 цього Порядку.

Пунктами 11-13 Порядку № 68 визначено, що місцеві структурні підрозділи з питань соціального захисту населення:

розглядають подані документи та у разі потреби уточнюють в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформацію про муніципальну няню, з якою укладено договір;

протягом десяти робочих днів із дати надходження документів приймають рішення про призначення компенсації послуги "муніципальна няня";

протягом трьох робочих днів після прийняття рішення про призначення письмово інформують отримувача послуги "муніципальна няня" про прийняте рішення.

Отримувачу послуги "муніципальна няня" може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги "муніципальна няня" у разі подання пакета документів, передбаченого пунктом 7 цього Порядку, не в повному обсязі, відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Компенсація послуги "муніципальна няня" призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги "муніципальна няня" та муніципальною нянею.

Виплата компенсації послуги "муніципальна няня" здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги "муніципальна няня" документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня".

Отримувач послуги "муніципальна няня":

щомісяця до 5 числа подає в письмовій (електронній) формі або в будь-який інший зручний спосіб місцевому структурному підрозділу з питань соціального захисту населення документи, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня";

протягом одного робочого дня інформує про розірвання договору або про інші обставини, що можуть вплинути на надання муніципальною нянею послуги "муніципальна няня".

У разі неподання в установлений строк документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня", виплата компенсації послуги "муніципальна няня" припиняється.

Після подання документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня", виплата компенсації послуги "муніципальна няня" поновлюється з місяця, за який було здійснено оплату послуги "муніципальна няня".

Згідно з п.16-17 Порядку №68, компенсація послуги "муніципальна няня" виплачується отримувачу послуги "муніципальна няня" шляхом перерахування коштів місцевим структурним підрозділом з питань соціального захисту населення на рахунок в установі банку, зазначений у заяві отримувачем послуги "муніципальна няня", до 10 числа місяця, наступного за місяцем, у якому до зазначеного структурного підрозділу надійшли документи, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня".

Виплата раніше призначеної компенсації послуги "муніципальна няня" припиняється, у разі коли отримувачем послуги "муніципальна няня" було приховано або навмисно подано недостовірні відомості про здійснення догляду за дитиною до трьох років, які вплинули на призначення компенсації послуги "муніципальна няня", внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Суд встановив, що виплата за договором про надання послуг «муніципальна няня» від 18.02.2020 року, який ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_4 , відповідно до рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» від 11.09.2020 року та протоколу від 14.09.2020 року, нарахована з 02 по 08 місяці 2020 року та виплачена в сумі - 11410,14 грн., відповідно до протоколу від 06.10.2020 року нараховано за вересень місяць 2020 року і сплачено - 1799,00 грн (а.с. 47-49).

Суд встановив, що позивач у відповідності до вимог Порядку № 68 направляв на адресу відповідача відповідні документи, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня" за період грудень 2019 року по вересень 2020 року, з приводу чого відповідачем заперечень суду не надано.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу зазначеної компенсації у вказаний період ґрунтуються на припущеннях відповідача щодо фізичної неможливості надання муніципальною нянею зазначених у договорі послуг позивачу, через те, що ОСОБА_2 надає такі послуги більш ніж одній сім`ї.

Проте, суд зазначає, що з огляду на положення Порядку №68 процедура виплати компенсації складається з двох основних етапів:

1. Вирішення питання про призначення компенсації як такої за результатом перегляду наданих документів та встановлення фактичних обставин надання послуг (п.6-10 Порядку №68).

2. Фактична виплата компенсації щомісяця на підставі наданих доказів проведення оплати послуг няні.

Таким чином, подальша відмова у виплаті компенсації можлива лише за таких умов:

1. У разі неподання в установлений строк документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня", виплата компенсації послуги "муніципальна няня" припиняється (п.13 Порядку №83).

2. Виплата раніше призначеної компенсації послуги "муніципальна няня" припиняється, у разі коли отримувачем послуги "муніципальна няня" було приховано або навмисно подано недостовірні відомості про здійснення догляду за дитиною до трьох років, які вплинули на призначення компенсації послуги "муніципальна няня", внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення (п.17 цього ж Порядку).

Інших підстав для не проведення виплати після прийняття рішення про призначення компенсації Порядок не передбачає.

Судом не встановлено факту недотримання позивачем пункту 13 Порядку № 68 (неподання в установлений строк документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги "муніципальна няня").

Вирішуючи спір, судом також не виявлено порушення позивачем пункту 17 Порядку № 68.

Суд зазначає, що позивач у даній справі та відповідно до Порядку № 68 є отримувачем послуги "муніципальна няня".

ОСОБА_1 не має обов`язку щодо перевірки під час укладання договорів про надання послуг "муніципальна няня" наявності у виконавця послуг інших замовників аналогічних послуг та фізичної можливості надання такої послуги всім замовникам.

У свою чергу відповідачем не доведено факту порушення позивачем приписів Порядку № 68. Зауваження відповідача стосуються саме здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджується, що оплата послуг няні проводилась щомісячно згідно умов договору, а відповідні докази надавались відповідачу, у т.ч. за грудень 2019 року - лютий 2020 року.

Отже припинення компенсації з підстав не передбачених пунктами 13, 17 Порядку №68, а саме - у зв`язку із сумнівами щодо реальності послуг няні чи недоліками договору є неправомірним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, безпідставно не виплачуючи ОСОБА_1 компенсацію послуги "муніципальна няня" за період з грудня 2019 року - лютий 2020 року, допустило бездіяльність, яку суд визнає протиправною.

При цьому, згідно з п. 14 Порядку № 68, кошти компенсації послуги "муніципальна няня", не одержані отримувачем послуги "муніципальна няня" з вини органу, який її призначає та виплачує, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого у рік призначення виплати.

Компенсація послуги "муніципальна няня" здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по лютий 2020 року та зобов`язання Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по лютий 2020 року включно.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача не стягується.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

За приписами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, "розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Таким чином, з урахуванням встановлених ч.5 ст.134 КАС України вимог, суд вважає, що стягненню підлягають витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500,00 грн. частково.

Отже, враховуючи, що позовну вимогу задоволено частково, а також виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 67801, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність невиплати компенсації послуги "муніціпальна няня" та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по лютий 2020 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 з грудня 2019 року по лютий 2020 року включно

Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 67801, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.) та на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2020 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.