Справа № 400/4232/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р. № 400/4232/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу в місті Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 яка звернулась в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Інгульського районного відділу в м.Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

визнати протиправним дії Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу у м.Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївської області щодо відмови в оформлені та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 р у вигляді паспортної книжечки на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 р у вигляді паспортної книжечки;

зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1999р. у вигляді паспортної книжечки без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, паспортний облік здійснювати виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації.

Ухвалою від 02.10.2020р. суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що зверталась до відповідача із заявою про оформлення її неповнолітній доньці паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. Відповідь відповідача свідчить про відмову в оформленні та видачі паспорта зразка 1994 р. Така відмова грубо порушує основоположні конституційні права дитини на життя, релігійні переконання тощо. Позивач посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в рішенні від 19.09.2018р. та на практику Європейського Суду з прав людини.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу листом від 18.09.2020р. роз`яснено про те, що у відповідача не має підстав для видачі позивачу паспорта книжечки зразка 1994 року у відповідності до постанови КМУ «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. № 302. Також зазначено, що саме за відсутності відповідного рішення суду в Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області відсутні правові підстави оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки.

У судове засідання 22.10.2020 року сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 звернулась в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області з заявою про видачу паспорту у вигляді книжечки, у зв`язку з тим, що її доньці ОСОБА_2 виповнилося 17 років, в якій зазначено, що ОСОБА_2 не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової картки типу-ID-1 та просила видати паспорт у вигляді паспортної книжечки згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ. Також в своїй заяві заявниця зазначила, що будь-які дані питання щодо обов`язковості та примушення отримання паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки є втручання до приватного та сімейного життя, що є порушенням ст..8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Листом від 18.09.2020 року №4812-1077/4812.1-20 Інгульський районний відділ у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області повідомив позивача про те, що оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302. Судове рішення у справі № 806/3265/17, на яке посилається позивач в заяві, не може бути підставою для видачі паспорту громадянина України заразка затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. № 2503-ХІІ, оскільки є індивідуальним актом, що стосується прав або інтересів визначеної в рішенні особи. Крім того, відповідач в своєму листі пояснив позивачу про те, що видача документу, що посвідчує особу не можлива без обробки персональних даних особи.

Позивач вважає надану відповідь відмовою у наданні її неповнолітній доньці паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернулася в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до суду за захистом її прав.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив наступні висновки.

19 вересня 2018 року Верховним Судом розглянуто зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та прийнято відповідну постанову.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Тобто, для віднесення справи до типової, необхідна наявність у справі вказаних трьох відповідних складових: позивач, відповідач та предмет спору.

Під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, та згідно з частиною 3 статті 291 КАС України судом при вирішенні даної справи мають бути враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон №5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України. Згідно частини 3 статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з ст. 14 Закону № 5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 5 Положення № 2503-XII передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний

герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Згідно п. 8 Положення № 2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Постанови №302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

- з 01.01.2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;

- з 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 3 Постанови № 302 установлено, що:

- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється;

- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Однак, Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Відтак, суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я,

що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Таким чином, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302" (далі Постанова № 398), до Постанови №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2019 №456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456).

Згідно п.1 Порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 15.09.2020 року подала заяву до Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та відмови від отримання паспорта у формі картки.

У листі від 18.09.2020 року відповідач, посилаючись на Постанову КМУ від 25.03.2015 року №302 вказує на те, що підстави для видачі паспорта відповідно до постанови Верховної ради України від 26.06.1992р. № 2503-ХІІ відсутні.

Крім того, відповідач посилаючись у відзиві на Порядок №456 зазначив, що органи державної міграційної служби зобов`язані видати та оформити особі паспорт громадянина України зразка 1994 року, щодо якої прийнято відповідне рішення суду, що набрало законної сили.

Разом з тим, суд зазначає, що право позивача на отримання паспорту громадянина України у формі книжечки передбачено Постановою № 2503-ХІІ. Пункт 3 Постанови № 2503-ХІІ передбачає, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 185" від 12.06.2013 № 415 відновлено дію постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України" від 04.06.1994 № 353, якою затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (у вигляді паспортної книжечки).

Згідно з п.13 Постанови № 2503-ХІІ визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Отже, приписами Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ, чинного на час звернення позивача з заявою, визначено перелік документів необхідних для отримання паспорта у формі книжечки.

При цьому, суд наголошує, що положення п.13 Постанови № 2503-ХІІ не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки.

Відповідно до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", «;Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року N 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 N 320 було затверджено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, яким було передбачено форму заяви та додатки до неї, необхідні для отримання паспорта.

На час звернення позивача з заявою наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320 втратив чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 1 березня 2018 року N 161.

Іншого порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII затверджено не було.

Отже, вказані обставини дають підстави для висновків, що вказаний лист є відмовою для видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

При цьому, питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмова у видачі позивачу, у зв`язку із досягненням сина 17-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, з невизначених в листі від 18.09.2020р. конкретно підстав, є протиправною.

Вимога позивача щодо зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1999р. у вигляді паспортної книжечки без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, паспортний облік здійснювати виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації, задоволенню не підлягає з підстав необгрунтованості та недоведеності перед судом належними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ) в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу в місті Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу у м.Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївської області щодо відмови в оформлені та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Інгульського районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області () оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 р у вигляді паспортної книжечки.

4. В решті позову - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов