Справа № 200/5441/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2020 р. Справа№200/5441/20-а
Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою представника ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі № 200/5441/20а за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України в Донецькій області в особі ліквідаційної комісії, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Представник позивача Герасименко Віталія Віталійовича звернулась до суду з заявою про прийняття додаткового рішення по справі для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 15 412,00 грн.
Представники сторін до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Представник відповідача надав заперечення проти задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтоване тим, що позивач не надає суду доказів фактичної оплати вказаних витрат.
Суд дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року задоволено часткового адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України в Донецькій області в особі ліквідаційної комісії, Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення та виключення надбавки за особливо важливі завдання, починаючи з 01.01.2018.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення та надбавки за особливо важливі завдання, починаючи з 01.01.2018.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини другої вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Мотивуючи подану заяву щодо ухвалення додаткового судового рішення у справі, представник позивача зазначає, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вбачається з заяви, позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач надає суду договір про надання правової допомоги від 13 вересня 2019 року, відповідно до якого адвокат Баранаєва А.О. (адвокат) та фізична особа ОСОБА_1 (Клієнт) уклали правовий договір про надання правничої допомоги про зобов`язання по представництву інтересів Клієнта по адміністративній справі в Донецькому адміністративному суді по справі з перерахунку пенсії та виплати заборгованості.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 13.09.2019 року вартість послуг складає:

- досудове врегулювання та складання позовної заяви - 6500,00 гривень;

- представництво інтересів в Донецькому окружному суді - 8 500,00 гривень.

Актом виконаних робіт № 1 від 17 листопада 2020 року вказане:

- досудове врегулювання та складання позовної заяви - 14 годин - 6500,00 гривень, а саме:

-аналіз законодавства з питання перерахунку пенсії колишнім працівникам МВС - 3 години - 1000,00 гривень;

складання звернень до ГУ МВС України в Д.О. та Пенсійного фонду України в Донецькій області - 4 години - 2000, 00 гривень;

-формування правової позиції за результатом розгляду відповідей - 1 година - 500,00 гривень;

-аналіз судової практики - 3 години - 1000,00 гривень;

- представництво у суді 1 інстанції - 9,5 годин - 8 500, 00 гривень, а саме:

24.09.2020 року участь в с/з та подання клопотання про залучення 3 - ої особи - 30 хвилин + 12 годин в дорозі - 3 000, 00 гривень;

23.10.2020 року та пояснення по справі - 2 години - 1500,00 гривень;

17.11.2020 року та складання клопотання - 2 години - 1500,00 гривень;

- складання та подання процесуальних документів:

відповідь на відзив - 2 години - 1 000,00 гривень;

відповідь на клопотання 3 -ої особи - 1 година - 500,00 гривень;

складання та подання клопотань про відеоконференцію - 2 години - 1000,00 гривень.

Також наданий звіт про витрати, пов`язані із розглядом справи - 412,00 гривень, а а саме:

- направлення запиту в ПФ Донецької області - 31,00 гривень;

- направлення запиту в ГУ МВС Донецької області - 31.00 гривень;

- витрати на пальне, у зв`язку із прибуттям до суду - 350,00 гривень.

Надаючи правову оцінку доказам на підтвердження заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2,3 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Визначальним в адміністративному судочинстві за ст. 6 КАС України є принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та встановлюють зміст і спрямованість діяльності держави, а тому, при вирішенні справ суди повинні в першу чергу застосовувати саме принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Вказана позиція підтверджується позицією, викладеній в Постанові Верховного суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Суд зазначає, що кількість часу та найменування наданих послуг є завищеними, в тому числі такі види послуг, аналіз законодавства з питання перерахунку пенсії колишнім працівникам МВС протягом 3 годин, складання звернень до ГУ МВС України в Д.О. та Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом 4 годин, формування правової позиції за результатом розгляду відповідей 1 година та аналіз судової практики протягом 3 годин.

Окрім того, клопотання про залучення 3 - ої особи, пояснення по справі,складання клопотань, відповідь на клопотання 3 -ої особи, складання та подання клопотань про відеоконфенцію не є заявами по суті справи, а такі витрати є необґрунтованими та не відповідають критерію необхідності з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів у суді.

Аналогічна позиція висловлена в додатковій постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 5023/5587/12.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, враховуючи предмет спору, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, тотожність правової позиції позивача, частковість задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 904/1600/19.

Також, представник позивача зазначає, що понесені витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 412,00 гривень.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

В матеріалах справи наявний чек № 97122 від 24.09.2020 року за пальне в розмірі 350,00 гривень.

Вирішуючи зазначене питання, суд зазначає, що відповідно до пункту 6 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 № 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 17.03.2011 № 362), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за № 218/2658, витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Таким чином, витрати на утримання та експлуатацію автотранспорту на загальну суму 350,00 грн. не відносяться безпосередньо до витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту, тому відшкодуванню на цих підставах не підлягають.

Не надано до суду доказів направлення та документів підтверджуючих суму, витрачену позивачем на направлення вказаних запитів на загальну суму 62, 00 гривень, тому вказані витрати не підлягають відшкодуванню.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підлягають частковому задоволенню заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, що підлягає відшкодуванню позивачеві.

Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, а не вирішення питання про судові витрати є підставою для прийняття додаткового рішення, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі № 200/5441/20- а за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління МВС України в Донецькій області в особі ліквідаційної комісії, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 4 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова