Справа № 300/978/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/978/20 пров. № А/857/8947/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, прийняте суддею Микитюком Р.В. в м.Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/978/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконними відмови у нарахуванні та виплаті заробітної плати та зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову управління Держпраці в Івано-Франківській області у нарахуванні та виплаті заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 17.10.2019 по 06.11.2019 та визнати незаконною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді за період з 11.03.2020 по 30.03.2020.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконною відмову управління Держпраці в Івано-Франківській області у нарахуванні та виплаті заробітної плати ОСОБА_1 за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді.

Зобов`язано управління Держпраці в Івано-Франківській області () нарахувати та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді за період з 11.03.2020 по 30.03.2020

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року, прийнятою суддею Остап`юком С.В., в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що дисциплінарне провадження відносно позивача закрито із притягненням його до дисциплінарної відповідальності, а тому підстав для виплати йому середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків немає, оскільки це є прямим порушенням вимоги частини 4 статті 72 Закону України «Про державну службу».

Своєї вини у невиконанні постанови суду від 10.03.2020 у справі про поновлення на посаді позивача Управління не вбачає, оскільки представники не були присутніми під час розгляду апеляційної скарги у Восьмому апеляційному адміністративному суду, а тому про необхідність поновлення позивача на посаді управління дізналося виключно після надходження постанови. Після отримання зазначеної постанови відповідачем вжито необхідних заходів щодо виконання постанови суду.

Крім того, 30.03.2020 позивачем власноруч написано заяву, якою він висловив прохання допустити його до роботи з 01.04.2020. Тому Управлінням Держпраці видано наказ від 30.03.2020 №45-к "Про допуск до роботи ОСОБА_1 ", відповідно до якого позивача допущено до роботи з 01.04.2020.

В період з 04.02.2020 по 24.03.2020 року позивач працював на посаді інженера з охорони праці у ПП «Виробничо-комерційна фірма «Ретекс».

Таким чином, вважає, що виплата заробітної плати ПП «Виробничо-комерційна фірма «Ретекс» за період з 11.03.2020 року по 24.03.2020 року буде вважатись оплатою праці за сумісництвом, що є порушенням вимог ч.1 ст.25 Закону.

Просить скасувати рішення і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду головного державного інспектора відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці Управління Держпраці в Івано-Франківській області 11.06.2015, відповідно до наказу №37-к за переведенням з посади головного державного інспектора з охорони праці інспекції нагляду за промисловою безпекою та охороною праці в будівництві, енергетиці, металургії, котлонагляді та ринковому нагляді територіального управління Держгірпромнагляду в Івано-Франківській області (а.с.52).

У зв`язку зі зміною назви структурного підрозділу Управління Держпраці, відповідно до наказу від 18.07.2016 №180-к позивача переведено на посаду головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці із залишенням його дев`ятого рангу державного службовця в межах категорії "В" посад державної служби (а.с.54).

Наказом від 12.07.2018 №124-к щодо позивача відкрито дисциплінарне провадження, яке проводилося Дисциплінарною комісією Управління Держпраці в період з 12.07.2018 по 06.08.2018.

За результатами проведеного розгляду дисциплінарної справи, за неналежне виконання посадових обов`язків при проведенні перевірок, що полягало у невжитті заходів реагування в межах повноважень за результатами проведених перевірок, невиконання основних обов`язків державного службовця, передбачених пунктами 1, 7 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, на підставі наказу від 06.08.2018 №161-к до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження

Наказом Управління "Про дисциплінарне провадження щодо головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку ОСОБА_1 " від 17.10.2019 №215-к, стосовно позивача відкрито дисциплінарне провадження, відсторонено від виконання посадових обов`язків та доручено дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Управління у період з 17.10.2019 по 01.11.2019 сформувати та розглянути дисциплінарну справу надавши свої пропозиції (а.с. 6).

На підставі наказу №233-к та подання комісії - наказом Управління №234-к від 06.11.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача 07.11.2019 звільнено за вчинення дисциплінарного проступку, на підставі пункту 4 частини 1 статті 86 Закону України "Про державну службу" (а.с.9, 63).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №300/2238/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.64-68).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №300/2238/19 та прийнято постанову, якою визнано протиправними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо звільнення з роботи позивача. Скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області, №233-к, від 06.11.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку ОСОБА_1 ". Скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області №234-к від 06.11.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті з 07.11.2019. Стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2019 по 10.03.2020 в сумі 40664,07 грн. (а.с. 10-21, 69-74).

30.03.2020 через сектор документального забезпечення та контролю Управління Держпраці в Івано-Франківській області позивач подано заяву, в якій він просив поновити його на посаді і допустити до виконання посадових обов`язків з 01.04.2020 (а.с.81).

Цього ж дня Управлінням видано наказ від 30.03.2020 №45-к "Про допуск до роботи ОСОБА_1 ", відповідно до якого позивача допущено до роботи на посаді головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті з 01.04.2020 (а.с.82).

Позивачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2019 по 10.03.2020 в сумі 40664,07 грн. (а.с. 80).

01.04.2020 позивач звернувся в Управління з письмовою заявою про виплату йому заробітної плати за час відсторонення його від обов`язків на період дисциплінарного провадження, тобто з 17.10.2019 по 06.11.2019 (а.с.83).

Листом від 10.04.2020 за вих. №14-32/15-10/2792 Управлінням повідомлено позивача про відсутність підстав виплати йому заробітної плати за час відсторонення його від обов`язків на період дисциплінарного провадження, у зв`язку з тим, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, позивачем 24.03.2020 подавалася письмова заява про добровільне виконання рішення суду щодо поновлення на посаді та виплати йому заробітної плати за час затримки виконання судового рішення, тобто з 11.03.2020 по день фактичного поновлення на посаді (а.с.76).

На звернення позивача, листом Управління від 10.04.2020 за вих. №14-32/15-10/2793 надано письмову відмову, згідно якої затримка виконання судового рішення мала місце не з вини Управління (а.с.85).

Вважаючи відмови відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 17.10.2019 по 06.11.2019 та незаконно відмовив у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді за період з 11.03.2020 по 30.03.2020.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, що виходячи з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу за час відсторонення від виконання посадових обов`язків та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 17.10.2019 по 06.11.2019, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про задоволення таких, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 весь період відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, виходив на роботу і перебував на робочому місці в робочий час відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків тривало з дня прийняття відповідачем наказу №215-к від 17.10.2019 по день прийняття наказу №233-к від 06.11.2019 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» (далі Закон України №889-VІІІ) до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №300/2238/19 та прийнято постанову, якою визнано протиправними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо звільнення з роботи позивача. Скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області, №233-к, від 06.11.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення до головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку ОСОБА_1 ". Скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області №234-к від 06.11.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті з 07.11.2019. Стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2019 по 10.03.2020 в сумі 40664,07 грн. (а.с. 10-21, 69-74).

Відповідно до ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

У разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку (ч.4 ст. 72 Закону України "Про державну службу")

Таким чином, відповідач незаконно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, а тому підставно зобов`язав нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 17.10.2019 по 06.11.2019, однак судом першої інстанції помилково не зазначено у резолютивній частині рішення суду від 30.06.2020 про вирішення вимог в цій частині. На це звернув увагу позивач, подавши заяву про виправлення описки.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною відмови відповідача у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді та зобов`язанняи відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді за період з 11.03.2020 по 30.03.2020, то апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції про їх задоволення, виходячи з наступного.

30.03.2020 начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській області на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 №300/2238/19 пров. №А/857/2175/20 видано наказ №45-к "Про допуск до роботи ОСОБА_1 ", відповідно до якого позивача допущено до роботи на посаді головного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті з 01.04.2020.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Апеляційний суд також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що оскільки представники Управління не були присутніми під час розгляду справи про поновлення на роботі позивача у Восьмому апеляційному адміністративному суду, тому про необхідність поновлення позивача на посаді Управління Держпраці дізналося виключно після надходження постанови в Управління Держпраці.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 236 КЗпП України, яка регулює питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії.

Поновлюючи судовим рішенням особу на посаду, суд накладає обов`язок на роботодавця виконати таке рішення без жодних умов чи дій зі сторони працівника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №813/1017/16, від 16 жовтня 2019 року у справі № 815/6107/17.

Верховний Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року слід змінити, відповідно до частини 4 статті 317 КАС України.

керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Держпраці в Івано-Франківській області задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, у справі № 300/978/20, - змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Визнати незаконною відмову управління Держпраці в Івано-Франківській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Зобов`язати управління Держпраці в Івано-Франківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 17.10.2019 по 06.11.2019.

Визнати незаконною відмову управління Держпраці в Івано-Франківській області у нарахуванні та виплаті заробітної плати ОСОБА_1 за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді.

Зобов`язати управління Держпраці в Івано-Франківській області () нарахувати та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на посаді за період з 11.03.2020 по 30.03.2020.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула