Справа № 320/6216/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6216/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду

В С Т А Н О В И В:

11.11.2019 Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" (далі - відповідач) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), зокрема повного зупинення експлуатації, шляхом знеструмлення електроживлення та закриття всіх входів із накладенням печаток на відділ відповідача, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Драбівці до повного усунення відповідачем вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дійсно допущено порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу для життя та здоров`я людей, а також з того, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів усунення всіх виявлених позивачем порушень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом вирішено про застосування знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) відділу Драбівці, що не передбачено чинним законодавством.

Також апелянт зауважує, що судом не перевірено повноваження представника позивача, який підписував позовну заяву та інші процесуальні документи по справі ОСОБА_1 .

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, яке не підлягає задоволенню з огляду на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі незначної складності. При цьому, колегія суддів не вбачає необхідності у визнанні явки до суду сторін обов`язковою та зазначає, що відповідно до статті 310 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється апеляційним судом за правилами спрощеного позовного провадження і участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому відповідач помилково вважає, що за відсутності його представника засідання не може відбутися або не буде прийнята судом до уваги його правова позиція, викладена в апеляційній скарзі.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (ідентифікаційний код 32886518) зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання наказу від 12.06.2019 № 116, виданого УДСНС у Черкаській області, видано посвідчення від 14.06.2019 № 6257 про проведення заходу державного нагляду (контролю).

Зі змісту даного посвідчення вбачається, що у період з 16.07.2019 по 17.07.2019 головним інспектором Золотоніського РВ Управління ДСНС України у Черкаській області підполковником служби цивільного захисту Вовком А.П., провідним інспектором Золотоніського РВ Управління ДСНС України у Черкаській області капітаном служби цивільного захисту Слюсаренком О.В. буде проведено перевірку ТОВ «Баришівська зернова компанія» відділ Драбівці, розташованого за адресою:Черкаська область, Золотоніський район, с. Драбівці виконання припису щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки №111 від 20.08.2018.

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт від 17.07.2019 № 163, відповідно до якого вбачається, що в ході проведеної перевірки позивачем виявлено дев`ятнадцять порушень у відділі Драбівці ТОВ «Баришівська зернова компанія» правил пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, що створює загрозу для життя та здоров`я людей, а саме:

- приміщення адміністративної будівлі та боксів не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією з виводом сигналу від приймально-контрольного пристрою на пульт цілодобового пожежного спостереження;

- не проведено вогнезахисну обробку дерев`яних конструкцій горищних приміщень адміністративної будівлі та допоміжних споруд;

- не забезпечено пристроями від прямих попадань блискавки будівлі боксів, адміністративної будівлі та допоміжних споруд;

- електророзетки та вимикачі в коридорі адміністративної будівлі встановлені на горючих основах (конструкції);

- не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, з складанням актів іспиту;

- пожежні щити не укомплектовані засобами пожежогасіння, а саме: вогнегасники - 3 шт.; ящик з піском - 1 шт.; покривало з негорючого матеріалу або повсті розміром 2 x2 м. - 1 шт.; гаки - 3 шт.; лопати - 2 шт.; ломи - 2 шт.; сокири - 2 шт.;

- на вогнегасниках, які експлуатуються, не зазначено облікові номера за прийнятою на об`єкті системою нумерації;

- не вивішено на видних місцях інструкцію з правил пожежної безпеки;

- не визначено для всіх виробничих, складських або допоміжних приміщень категорію приміщень за вибухопожежною та пожежною небезпекою та класи зон відповідно до вимог ДСТУ 180 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (180 6309:1987, ГОТ) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»;

- не забезпечено всі приміщення вказівними знаками щодо зазначення місць розміщення первинних засобів пожежогасіння;

- не демонтоване горюче оздоблення стін (пластикової вагонки) в приміщеннях адміністративного корпусу;

- всі приміщення не забезпечено відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ 180 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір;

- водонапірну башту не забезпечено під`їздом з твердим покриттям;

- не розміщені таблички біля місця розташування водонапірної башти;

- на території підприємства не встановлено схему території, в якій слід вказати розміщення будівель, водойм, гідрантів, пірсів та градирень, під`їздів пожежних автомобілів до них; на території об`єкту не визначено спеціальне місце для паління;

- не створено та не застраховано членів ДПД (на випадок загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних під час ліквідації пожежі або наслідків аварії), застраховано відповідно до вимог нормативно-правових актів;

- не надано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- не забезпечено всіх працівників об`єкту засобами індивідуального захисту, органів дихання від зброї масового знищення з розрахунку 1 фільтрувальний протигаз та 1 респіратор на одну особу та додатково два відсотки загальної кількості працюючого персоналу. Не допускати зберігання на робочих місцях протигазів термін придатності яких вийшов та тих які не пройшли перевірку.

Вказаний акт перевірки був вручений директору Баришівська зернова компанія».

У зв`язку з тим, що виявлені порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), Законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1, частинами першою, другою та сьомою статті 7 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З огляду на частину першу статті 55 КЦЗ України забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Статтею 64 КЦЗ України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі ст. 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

У пункті 12 частини першої статті 67 КЦЗ України зазначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

У пунктах 1, 2 частині першій, частині другій статті 70 КЦЗ України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами перевірки, проведеної ГУ ДСНС у Черкаській області у відділі Драбівці ТОВ «Баришівська зернова компанія» за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Драбівці, підтверджується факт допущення порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, більшість з яких навіть саме по собі створює очевидну загрозу життю та здоров`ю людей, а їх сукупність вказує на максимальний ступінь такої загрози, що є неприпустимим і вимагає застосування відповідних заходів реагування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень у відділі Драбівці ТОВ «Баришівська зернова компанія».

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 по справі № 823/589/16.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 3 Основного закону України визначено, що людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Крім того, у рішенні від 29.04.2002 р. по справі «Прітті проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що перше речення статті 2 (1) Конвенції зобов`язує державу не лише утримуватися від умисного та незаконного позбавлення життя, а й уживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто перебуває під її юрисдикцією. Зобов`язання держави у цьому відношенні виходить за межі її основного обов`язку із захисту права на життя, зі статті 2 Конвенції може також випливати позитивний обов`язок органів влади вживати превентивних оперативних заходів із захисту людини.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене та характер порушень відповідачем правил пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, що створює загрозу для життя та здоров`я людей, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо застосування судом заходів, не передбачених законодавством.

Доводи апелянта про те, що даний позов подано неуповноваженою на те особою, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки, такі обставини спростовуються наявною в матеріалах справи копією довіреності, засвідченої відповідно до приписів Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181.

При цьому, колегія суддів зазначає, що частиною 2 ст.57 КАС України передбачено, що у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Пунктом 1 ч.1 ст.59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Отже, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для не прийняття позовної заяви у цій справі.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 30.11.2020 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 р.- залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель