Справа № 140/15258/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

01 грудня 2020 рокуЛуцькСправа № 140/15258/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу від 06 жовтня 2020 року за № З-6721/15-20-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1158, зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області (землі запасу сільськогосподарського призначення), кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1158, площею 2,0000 га, стягнення моральної шкоди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної в законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 02.11.2020 про залучення третьої особи до участі у справі задоволено заяву Селянського (фермерського) господарства сім`ї Янчинських про вступ у справу як третьої особи; залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_2 .

Разом із заявою про вступ у справу як третьої особи Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських подало заяву про закриття провадження у справі з тих підстав, що спірна земельна ділянка, щодо якої позивач просить затвердити проект землеустрою входить до складу земель, загальною площею 50,04 га, які перебувають у користуванні даного селянського (фермерського) господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ВЛ №20 від 30.05.1994. Враховуючи те, що заявлені у позові вимоги спрямовані на захист порушеного права у сфері земельних правовідносин та стосуються оскарження правомірності набуття юридичною особою іншого речового права на земельну ділянку, а відтак породжують спір про право, тому вважає, що даний спір не є публічно-правовим, та який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведено просить закрити провадження у справі.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.04.2020 №З-3919/15-20-СГ надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, орієнтованою площею.

На замовлення позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області (землі запасу сільськогосподарського призначення).

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1158, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області.

Оскаржуваним наказом від 06 жовтня 2020 року за № З-6721/15-20-СГ Про відмову у затвердженні документації із землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :04:000:1158, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 КАС України та статті 19 ЦПК України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як визначено абзацом першим частини першої, частини другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

На підставі пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений у статті 118 ЗК України. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (частина перша статті 118 КАС України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац другий частини сьомої статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма статті 118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

З матеріалів справи слідує, що спірна земельна ділянка, щодо якої позивач просить затвердити проект землеустрою входить до складу земель, загальною площею 50,04 га, які перебувають у користуванні Селянського (фермерського) господарства сім`ї ОСОБА_2 .

Як убачається із постанови Волинського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року по справі №160/575/14-ц, яка набрала законної сили 18.08.2020, згідно державного акту на право постійного користування землею від 30 травня 1994 року ВЛ №20, вказана земельна ділянка, загальною площею 50,04 га, належить на праві постійного користування ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним судовим рішенням також установлено, що з моменту створення Селянського (фермерського) господарства сім`ї ОСОБА_2 відбулася фактична заміна постійного землекористувача спірної земельної ділянки ОСОБА_4 , і обов`язки останнього перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник ОСОБА_4 .

Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_2 зареєстроване як юридична особа 02.11.1992, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 399409.

Інформаційними довідками відділу Держгеокадастру у Локачинському районі Волинської області від 08.04.2015 №0-309-0.4-749/2-15, від 19.02.2016 №5555-309-5555.2-395/14-16, від 09.02.2017 №309-5555.3-198/14-17 підтверджено, що в постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства сім`ї ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка в розмірі 50,04 га ріллі на території Старозагорівської сільської ради.

Відтак, з вищенаведеного слідує, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_2 є постійним землекористувачем земельної ділянки, загальною площею 50,04 га, яка знаходиться у державній власності за межами населених пунктів на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, та щодо частини якої позивач просить затвердити проект землеустрою щодо її відведення у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_2 також намагається оформити документи з виготовлення технічної документації на вищенаведену земельну ділянку, яка перебуває у її користуванні, про що свідчить клопотання Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області від 09.10.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

У даній справі спір фактично стосується правомірності права користування Селянським (фермерським) господарством сім`ї ОСОБА_2 на земельну ділянку, до складу якої входить земельна ділянка, відносно якої позивач просить затвердити проект землеустрою з метою безоплатної передачі її у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства. Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку саме органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Звертаючись із цим позовом, ОСОБА_1 фактично має намір вирішити цивільно-правовий спір з Селянським (фермерським) господарством сім`ї Янчинських щодо майнових прав на спірну земельну ділянку, тобто існує спір про право, а тому такі правовідносини регулюються нормами цивільного судочинства.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим і, зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, має вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України з одночасним роз`ясненням позивачці, що розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 239 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивачки від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 840,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 21.10.2020 № 0.0.187.9097093.1.

Керуючись статтями 143, 238, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 21.10.2020 № 0.0..1 судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Ковальчук