Справа № 280/2053/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/2053/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 (головуючий суддя Калашник Ю.В., повний текст складено 25.05.2020)

у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 01.03.2017 по теперішній час;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату пенсії позивачу згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, з 01.03.2017 по теперішній час без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

- зобов`язати відповідача здійснити виплату та перерахунок, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3651-XII учасникам бойових дій пенсії, підвищується в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.03.2019 по теперішній час без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу обмежено розмір пенсії відповідно до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте таке обмеження максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», оскільки пенсія йому була призначена у 1975 році з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-виробничого складу» від 21.07.1992 №418, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2019 протиправними.

Зобов`язано відповідача здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, без обмежень граничного розміру пенсії з 01.03.2019, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що право позивача на нарахування пенсії без обмеження її виплати є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. Разом з цим, суд першої інстанції зауважив, що позовна заява не містить жодного обґрунтування та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату підвищення до пенсії у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.03.2019 відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а відтак позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити виплату підвищення, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3651-XII учасникам бойових дій пенсії, задоволенню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що дії відповідача є протиправними. Суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу призначена в 1975 році, тому обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим статтею 2 ЗУ №3668 від 08.07.2011 року, не розповсюджується на позивача, відтак дії відповідач щодо застосування обмеження граничного розміру при нарахуванні щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2019 року є протиправними. Відповідач спростовує зазначений висновок суду першої інстанції, посилаючись на те, що обмеження максимальним розміром пенсії, визначені статтями 53, ч. 3 ст. 85 ЗУ №1788 та частиною 3 статті 27 ЗУ №1058 є чинними, а тому підлягають застосуванню. Зазначає, що в силу статті 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням абз.1 п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3668 від 08.07.2011 року передбачено, що пенсія, призначена до 01.10.2011 року і перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частини 2 та 3 статті 42 ЗУ №1058 та проведення інших перерахунків до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим законом. Таким чином, вказаний закон розповсюджується і на пенсії, що призначені до 01.10.2011 року, якщо їх розмір перевищує встановлений Законом №3668 максимальний розмір. Тобто, розмір пенсії незалежно від часу призначення пенсії підлягає обмеженню максимальним розміром пенсії, встановленим Законом №3668.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що в силу статті 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 року тимчасова, до 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740грн. З урахуванням пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3668 від 08.07.2011 року передбачено, що якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Тому вважає, що на пенсію Позивача зазначений закон не поширюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (в частині задоволених позовних вимог), дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 1975 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-виробничого складу цивільної авіації згідно ст.ст. 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 11.02.2020 за вих. №0800-0205-8/2750 відповідачем надано відповідь на звернення позивача, відповідно до якого зазначено, що оскільки з 01.03.2019, після проведеного перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» від 21.07.1992 №418 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації» від 09.08.2005 № 713, розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 16 887грн. (з урахуванням підвищення військовослужбовцям, які виконували інтернаціональний обов`язок та цільової допомоги учасникам бойових дій) він підлягав обмеженню з 01.03.2019 до 14 970грн., з 01.07.2019 - 16 903,75грн., після обмеження - 15 640грн., з 01.12.2019 - 16 922,25грн., після обмеження - 16 380грн. (а.с.14).

Відповідно до рішення про перерахунок пенсії №13 основний розмір пенсії позивача склав 16 887грн., проте з 01.03.2019 до виплати призначено пенсію у зменшеному розмірі 14 970грн., з 01.07.2019 до виплати призначено пенсію у зменшеному розмірі 15 640грн., з 01.12.2019 до виплати призначено пенсію у зменшеному розмірі 16380грн. (а.с. 50).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, Законів України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, норми Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 №529), норми постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» від 21.07.1992 №418 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації» від 09.08.2005 № 713).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058), пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Так, відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача та обмежуючи її виплати з урахуванням статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, посилається на те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3651-ХІІ учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 №1603-IV Кабінетом Міністрів України передбачено щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Також відповідач зазначає, що згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII у 2019р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019р. - 1 497грн., з 1 липня - 1 564грн., з 1 грудня -1638грн. Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV "...максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність."

Аналізуючи правильність застосування норм права щодо даних правовідносин, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що статтею 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85% заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75% заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах.

При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» - максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55% заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1% заробітку, але не менш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 % заробітку.

Згідно з пунктом 7 "в" Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2019 проте з урахуванням обмеження її виплати встановленої статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вищевказаного Закону встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, передбачено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, вказаним Законом передбачено, що пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності закону щодо обмежень максимального розміру пенсії, і в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому Законом.

Тобто, у разі обмеження максимального розміру пенсії, розмір якої станом на 01.10.2011 року перевищував 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, перерахунок такої пенсії не проводиться.

У разі коли розмір пенсії станом на 01.10.2011 року був меншим за встановлений максимальний розмір, її перерахунок було дозволено проводити до того розміру, поки розмір пенсії не досягне максимального показника.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.01.2019 становить 1497 грн.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідач не допустив порушень застосовуючи обмеження граничного розміру при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги частково, посилається на рішення у справі №360/1428/17, однак Верховний Суд відступив від такої правової позиції, що було зазначено в Постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справах №580/234/19 від 24.06.2020 та у справі 440/2423/19 від 05.11.2020 року.

Зокрема, зроблено такий висновок: пункт 2 розділу ІІ Закону №3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, колегія суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду приходить до висновку, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.

Однак, в пункті 42 Постанови Верховного Суду від 24.06.2020 (справа №580/234/19) зазначено, що «норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як вбачається зі встановлених по справі обставин, лише починаючи з 01 березня 2018 року внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування».

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону №1788-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не застосування зазначеної норми.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про не застосування обмежень граничного розміру пенсії позивача.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результати апеляційного розгляду та характер спірних правовідносин судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.11.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова