Справа № 711/5752/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року справа № 711/5752/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 до Придніпровського районного суду міста Черкаси звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльность відповідача щодо незарахування позивачці стажу роботи за Списком № 1 з 02.10.1995 по 16.01.1997 (1 рік 3 місяці 14 днів) на посаді машиніста розпушувальних машин по 3-му розряду оброблювального цеху № 1 та з 17.01.1997 по 20.03.1997 (2 місяці 3 дні) на посаді апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна (пакет) по 3-му розряду оброблювального цеху № 2;

- зобов`язати відповідача вчинити певні, а саме зарахувати вказані періоди роботи до стажу роботи у шкідливих умовах праці за Списком № 1;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача (протокол № 11 від 10.06.2020) про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 1) позивачці;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачці пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня досягнення нею 55-річного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка вказує, що факт наявності пільгового стажу роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано в ВАТ «Черкаське Хімволокно» підтверджується відомостями трудової книжки, а посилання відповідача на відсутність документів щодо проведення атестації робочих місць є безпідставним.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.08.2019 справу № 711/5752/20 передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти позову, відповідач подав 19.10.2020 до суду відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки з наданих позивачкою документів встановлено, що її загальний страховий стаж становить 39 років 3 місяці та 12 днів, а стаж у шкідливих умовах праці за Списком №1 складає 3 роки 11 місяців 2 дні. Період роботи з 17.01.1997 по 20.03.1997 не враховано до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки відсутні документи щодо проведення атестації.

28.10.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки.

Наказом голови Черкаського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 № 63 посилено особливий режим суду під час карантину, у зв`язку з тим, що у декількох працівників діагностовано захворювання на СOVID-19.

У період з 12.10.2020 по 13.10.2020 включно, суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, а надалі з 15.10.2020 по 03.11.2020 включно на лікарняному.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою від 03.06.2020 за вхідним № 8066 про призначення пенсії за віком за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 18.06.2020 №2300-0302-8/28531 відповідачем повідомлено позивачку про те, що рішенням (протокол № 11 від 10.06.2020) Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області відмовлено у призначенні пенсії за Списком № 1 із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане рішення обґрунтоване тим, що рішенням комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах від 06.08.2014 № 15 підтверджено стаж роботи позивачки за Списком № 1 на посаді апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна за період з 17.01.1997 по 21.05.2000. Рішенням вказаної комісії від 15.09.2016 № 17 відмовлено в підтвердженні позивачці пільгового стажу за Списком № 1 з 17.01.1997 по 20.03.1997, оскільки відсутні документи щодо проведення атестації та підтверджено період роботи за Списком № 1 з 21.03.1997 по 21.05.2000. Тому вказаний пільговий стаж за Списком № 1 відповідачем не зараховується, стаж у шкідливих умовах праці за Списком № 1 складає 3 роки 11 місяців 2 дні. Загальний страховий стаж роботи по наданим документам становить 39 років 3 місяці 12 днів.

Вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивачки за Списком №1 для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку періоди роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано у ВАТ «Черкаське Хімволокно» з 17.01.1997 по 20.03.1997 з підстав відсутності документів щодо проведення атестації. Відповідно до трудової книжки позивачки НОМЕР_1 у вказаний період вона працювала апаратником оброблення та сушіння хімічного волокна (пакет) 3 розряду в обробному цеху №2, що також підтверджується довідкою ТОВ «АРХ-СЕРВІС» № 161 від 10.07.2014.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, що затверджений Постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 4 і (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

У період, коли позивачка займала посаду апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна на ВАТ «Черкаськехімволокно» проводилась атестація робочих місць.

Так, відповідно до проведених атестацій робочих місць, затверджених наказами №376 від 25.07.1994 та №1165 від 01.12.2000 вказана посада у період з 17.01.1997 року по 20.03.1997 року відносились до таких, що передбачають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Вказані обставини визнавались рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.08.2014 № 15, згідно з яким позивачці підтверджено стаж роботи на посаді апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна за період з 17.01.1997 по 21.05.2000, що враховується до пільгового стажу за Списком №1.

Отже, станом з 17.01.1997 по 20.03.1997 позивачка займала посаду, що пройшла атестацію та була віднесена до посад, які дають право на пільгову пенсію за Списком № 1.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 містяться записи про спірні періоди роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано в ВАТ «Черкаське Хімволокно», а саме: з 02.10.1995 по 16.01.1997 (1 рік 3 місяці 14 днів) на посаді машиніста розпушувальних машин по 3-му розряду оброблювального цеху № 1; з 17.01.1997 по 20.03.1997 (2 місяці 3 дні) на посаді апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна (пакет) по 3-му розряду оброблювального цеху № 2. У трудовій книжці НОМЕР_1 наявні всі необхідні записи, які підтверджують, що позивачка працювала зі шкідливими умовами праці, тому періоди роботи з 02.10.1995 по 16.01.1997, та з 17.01.1997 по 20.03.1997 підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідач не обґрунтував позицію щодо неприйняття трудової книжки позивачки, де наявні відповідні записи, заперечень щодо зарахування періоду роботи з 02.10.1995 по 16.01.1997 суду не надав.

Відтак, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивачки оформлена належним чином, суд висновує, що відповідач протиправно не врахував вказані періоди роботи позивачки на ВАТ «Черкаське хімволокно» до її пільгового стажу за Списком №1. Суд відхиляє як безпідставні доводи сторони відповідача, щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи з 17.01.1997 по 20.03.1997 до спеціального пільгового стажу, у зв`язку з відсутністю документів щодо атестації, оскільки відповідно до виписки з наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» № 376 від 25.07.1994 та №1165 від 01.12.2000 професія апаратник оброблення та сушіння хімічної нитки відносились до таких, що передбачають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (а.с. 15).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом № 11від 10.06.2020 про відмову в призначенні позивачці пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в цій частині.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачці пенсії зі зменшенням пенсійного віку, суд висновує про необхідність зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2020, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивачки.

З урахуванням наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 коп. належить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ідентифікаційний код 21366538) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 стажу роботи за Списком № 1 з 02.10.1995 по 16.01.1997 (1 рік 3 місяці 14 днів) на посаді машиніста розпушувальних машин по 3-му розряду оброблювального цеху № 1 та з 17.01.1997 по 20.03.1997 (2 місяці 3 дні) на посаді апаратника оброблення та сушіння хімічного волокна (пакет) по 3-му розряду оброблювального цеху № 2 на ВАТ «Черкаське хімволокно».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом № 11 від 10.06.2020 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 02.10.1995 по 16.01.1997 та з 17.01.1997 по 20.03.1997 на ВАТ «Черкаське Хімволокно».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький