Справа № 522/18591/20
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/503/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2020 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , який рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2019 року затриманий з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 06.05.2020 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року по справі № 522/6738/20 задоволено позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, продовжено строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на 6 місяців до 07.11.2020 року. Зазначають, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу відсутня інформація щодо підтвердження ідентифікації громадянина.

Одночасно, з поданням позову позивач звернувся до суду з клопотанням про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження по справі та визначено провести судове засідання у режимі відеоконференції 30 жовтня 2020 року. Засідання було відкладено у зв`язку з неявкою перекладача для Відповідача.

30.10.2020 року суд ухвалив здійснювати розгляд справи 04 листопада 2020 року в режимі відеоконференції з Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Засідання не відбулось у зв`язку з неявкою перекладача.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року визначено провести судове засідання у режимі відеоконференції 06 листопада 2020 року.

06 листопада 2020 року громадянин Гвінеї ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про забезпечення адвоката для захисту його прав. Судом було оголошено перерву в судовому засіданні з 12:00 год. до 16:00 год. та зобов`язано представника Позивача забезпечити адвоката, однак до 16:25 годин адвоката не було забезпечено, а Відповідач наполягав на участі адвоката, оскільки не може самостійно захистити свої права. У зв`язку з чим оголошено перерву до 10 листопада 2020 року.

10 листопада 2020 року представник позивача просила відкласти судове засідання у зв`язку зі спливом строку затримання та звільненням громадянин Гвінеї ОСОБА_1 з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 № 38/77) у рамках процедури примусового видворення органи ДМС забезпечують участь у судовому розгляді іноземців, які затримані.

Станом на 27.11.2020 року громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , не затриманий, місце перебування та проживання ГУ ДМС України в Одеській області не відомі.

Органи ДМС, які здійснюють забезпечення участь іноземців, які затримані, у судових засіданнях під час розгляду позовних заяв, передбачених частиною першою статті 289 КАС України явку відповідача не забезпечили.

В судовому засіданні 27 листопада 2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги по викладеним в позові підставам. Надала суду повідомлення про звільнення громадянин Гвінеї ОСОБА_1 з ПТПІ від 26 листопада 2020 року від № б/н.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не надходило.

З`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2019 року громадянин Гвінеї ОСОБА_1 затриманий з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 06.05.2020 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року апеляційна скарга громадянина Гвінеї ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року без змін.

При цьому, колегія суддів зазначила, що з наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина Гвінеї ОСОБА_1 вбачається відмітка про прийняте рішення від 10 вересня 2015 року щодо примусового видворення, тобто відповідач був обізнаний про наявність рішення від 10 вересня 2015 року про примусове повернення в країну походження у термін до 24 вересня 2015 року.

Окрім цього суд зазначив, що з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, враховуючи відсутність у відповідача належного паспортного документу для виїзду з території України (оскільки вказаний паспорт втратив чинність) та невиконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження, вбачаються обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року по справі № 522/6738/20 продовжено строк затримання громадянина Гвінеї ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на 6 місяців до 07.11.2020 року.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що: у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу); у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Так, частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства від 07.11.2019 року Громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України.

З метою ідентифікації та документування відповідача 20.08.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до представництва Республіки Гвінеї із запитом № 5100.5.5-8786/51.3-20 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Республіки Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до консульської служби МЗС України із запитом № 5100.5.7-9163/51.3-20 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Республіки Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до представництва Республіки Гвінеї у Росії із запитом № 100.5.7-9280/51.3-20 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Республіки Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як зазначив представник позивача, станом на 22.10.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області не отримано жодної відповіді на надіслані запити, у зв`язку з чим на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до повідомлення від 26.11.2020 року № б/н громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Як зазначає представник ГУ ДМС України в Одеській області станом на час розгляду справи 27.11.2020 року громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не затриманий, місце перебування та проживання не відомі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вказане в сукупності свідчить про відсутність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства та забезпечити примусове видворення, які в розумінні п.11 ст.289 КАС України є підставою для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно п.п. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Відповідача не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , який 07 листопада 2020 року звільнений з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та за наявністю даних про відсутність інформації на теперішній час щодо місця його знаходження, не вбачаються обставини за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, передбачені ч. 13 ст. 289 КАС України, а тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ГУДМС України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про продовження строку затримання.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 245, 246, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Афганістану ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у письмовій формі через Приморський районний суд м. Одеси (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складений 30 листопада 2020 року.

Суддя Л. М. Чернявська