Справа № 520/4530/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.

27 листопада 2020 р. Справа № 520/4530/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:
03.04.2020 року позивач Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі ХНУПС, Університет) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ХНУПС суму у розмірі 73.405,28 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, відповідач проходив навчання та військову службу у ХНУПС з 20.07.2017 по 04.03.2020 на посаді курсанта. Відповідно до п. 1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем 20.07.2017 року (далі - Контракт), ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання «відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу». Отже, після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі за період навчання в сумі 73.405,28 грн, проте, у добровільному порядку вказані витрати відповідачем не відшкодовані.

Заперечуючи проти вимог ХНУПС, у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 вказує, що він 03.03.2020 року згідно наказу № 51 за ініціативою позивача був розірваний контракт, з якого вбачається, що він був відрахований на підставі не виконання умов контракту, але наказ не містить посилання на умови контракту, які не були виконані ним.

Також, відповідач зазначає, що він не має дисциплінарних стягнень, усі вимоги, які передбачені військовими статутами виконував належним чином та не порушував жодного пункту контракту. При цьому, з його боку не виявлено ані порушення дисципліни, ані не заявлено небажання продовжувати навчання. Підписуючи контракт, він укладав умови на проходження військової служби (навчання) за льотною спеціальністю, за якою бажав в подальшому проходити військову службу, але позивачем з незрозумілих підстав було розірвано контракт.

Крім того, відповідач зазначив, що не зрозуміло, якими нормативними документами керувався позивач, розриваючи контракт при посиланні на «негативну динаміку фізіологічних якостей».

Також, відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 01.07.2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі Закон № 1556-VII) громадяни України «вільні у виборі закладу вищої освіти, форми здобуття вищої освіти і спеціальності», тому пропозиції змінити підготовку за фахом з незрозумілих підстав є незаконними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року (рішення ухвалено в порядку спрощеного провадження) адміністративний позов ХНУПС задоволений.

Так, судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХНУПС витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у розмірі 73.405,28 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Крім того, суд зазначив, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, проте, вказану суму витрат, пов`язаних з утримання відповідача під час навчання у навчальному закладі (позивача), станом на час звернення позивача із даним позовом та на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано. Таким чином, сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 73.405,28 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ХНУПС.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін. Крім того, позивач зазначив, що оскільки під час навчання відповідач не пройшов ряд спеціальних фахових випробувань (професійно-психофізіологічних досліджень) та перестав відповідати вимогам, які ставляться до курсантів-льотчиків на кожному конкретному етапі навчання, йому запропонували навчання на іншій спеціальності. При цьому, даний випадок не є рідкісним або винятковим. Спеціальність льотчика вимагає певних якостей (розвитку якостей та властивостей), які притаманні не всім, а тому до омріяної мети доходять не всі із курсантів. Отже, за фактичних обставин відповідач не забажав продовжити навчання в університеті на іншій спеціальності (бути переведеним), хоча мав таку можливість.

Також, позивач зазначив, що посилання відповідача на Закон № 1556-VII щодо вибору закладу вищої совіти, форми навчання та спеціальності не стосуються обставин даної справи. Відповідач обрав для навчання вищий військовий навчальний заклад, найбільш складну спеціальність з усіх наявних, підписав контракт на навчання та взяв на себе ряд зобов`язань.

Крім того, відповідач зазначив, що наказ ХНУПС від 03.03.2020 року № 51 про відрахування курсанта ОСОБА_1 оскаржено не було, він не скасований та є чинним. Відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2017 року між Міністерством оборони України в особі начальника ХНУПС та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с. 6).

За умовами п. 1 контракту курсант солдат ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання:

проходити військову службу (навчання) у ХНУПС;

протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом;

мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера;

сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом;

продовжити подальше проходження військової служби осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання;

відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених ч. 10 ст. 25 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ);

подавати про себе та членів сім`ї інформацію, необхідну для проходження військової служби та соціального захисту.

22.01.2020 року начальник льотного факультету полковник ОСОБА_2 клопотав щодо розірвання контракту та відрахування від подальшого навчання в ХНУПС курсанта 132/1 навчальної групи льотного факультету (набору 2017 року) солдата ОСОБА_1 , який навчається на спеціалізації «Льотна експлуатація та бойове застосування вертольотів» у відповідності до п.п. 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.12.1997 року № 490 (далі Інструкція № 490), за результатами професійно-психофізіологічного супроводження навчального процесу курсантів льотного профілю (а.с. 19).

Наказом начальника ХНУПС (по стройовій частині) № 51 від 03.03.2020 року ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту та відповідно до п.п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) та п.п 3.9 Інструкції № 490 припинено чинність дії контракту достроково, у зв`язку з невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 04.03.2020 року та направлено для подальшого проходження строкової військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 7).

Також, відповідно до зазначеного вище наказу № 51 відповідача зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням під час проходження військової служби (навчання) на факультеті в сумі 73.405,28 грн.

04.03.2020 року позивач ОСОБА_1 ознайомлений із загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням № 179 на загальну суму 73.405,28 грн. (а.с. 8).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 частини другої статті 23 цього Закону.

Часиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII установлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" п. 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" п. 2 ч. 5 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами пункту 4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 Порядку № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Як встановлено судовим розглядом, утримання відповідача у ХНУПС здійснювалось, шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення, а також оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Із довідки-розрахунку коштів, пов`язаних з утриманням курсанта 3 курсу льотного факультету ХНУПС (набору 2017 року) ОСОБА_1 вбачається, що розрахунок відшкодування за медичне забезпечення (проведення ВЛК), пов`язаних з утриманням в університеті за період з 13.11.2018 року по 04.03.2020 року складає 1.118,35 грн. (а.с. 12)

Розмір витраченого продовольчого забезпечення на позивача у загальній сумі 34.702,65 грн. підтверджується розрахунком подобово на курсанта ХНУПС ОСОБА_1 у період з 20.07.2017 року по 04.03.2020 року (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням по речовому забезпеченню курсанта ОСОБА_1 фактичні витрати складають: за період з 20.07.2017 року по 31.12.2017 року - 0,00 грн.; за період з 01.01.2018 року по 12.11.2018 року 0,00 грн.; за період з 13.11.2018 року по 31.12.2018 року 1.469,82 грн.: за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 10.519,30 грн.; за період з 01.01.2020 року по 04.03.2020 року 1.844,48 грн., всього 13.833,60 грн. (а.с. 11)

Згідно довідки-розрахунку на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 під час навчання в ХНУПС понад встановлений строк строкової військової служби на підставі п. 3.4 «Про військовий обов`язок» у період з 13.11.2018 року по 04.03.2020 року витрати комунальних послуг та енергоносіїв складають 9.820,30 грн. (а.с. 14).

Згідно довідки-розрахунку про загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 № 178 - на навчання курсанта у ХНУПС витрачено 73.405,28 грн., з яких:

- 13.930,38 грн. - грошове забезпечення;

- 34.702,65 грн. - продовольче забезпечення;

- 13.833,60 грн. речове забезпечення;

- 1.118,35 грн. - медичне забезпечення;

- 9.820,30 грн. - спожиті комунальні послуги та енергоносії.

З довідкою-розрахунком № 179 ОСОБА_1 ознайомлений та згідний, про що свідчить його підпис (а.с. 8).

Відповідно пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до пункту 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Згідно з пунктом 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на курсантів вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).

Судом встановлено, що контракт достроково розірвано у зв`язку з невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в ХНУПС.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Подані позивачем довідки-розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в університеті, відповідають Порядку № 964 та Порядку розрахунку витрат.

Станом на день розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Також, відповідачем не надано доказів того, що наказ ХНУПС (по стройовій частині) № 51 від 03.03.2020 року відкликаний позивачем або скасований в судовому порядку.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції зазначену вище суму коштів не відшкодував.

Крім того, колегія суддів враховує доводи апелянта, викладені ним у відзиві на позов та апеляційні скарзі, однак вони не спростовують означених висновків колегії суддів, оскільки відповідач в своїх запереченням висловлює свою незгоду з наказом ХНУПС (по стройовій частині) № 51 від 03.03.2020 року, а предметом спору у даній справі є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

При цьому, розмір нарахованих позивачем сум по витратах, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 73.405,28 грн. відповідачем не спростовується.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а кошти у розмірі 73.405,28 грн. підлягають стягненню.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова складена і підписана 27 листопада 2020 року.