Справа № 243/5527/20
Суддя: Гончарова А. О.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 243/5527/20
Провадження № 2-а/243/81/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Підкопай Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Підкопай Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 13.06.2020 року відповідачем у справі, інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції (далі ВБДР УПП) в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) лейтенантом поліції Підкопай М.В. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ДП18 № 525745, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. п. 1.5, 2.1 ПДР України, ст. 523 Закону України «Про дорожній рух» та ст. ст. 39, 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом «Харків - Мортове».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суб`єктами правопорушень, зазначених у ч. 2 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання відповідних правил, норм і стандартів. Приймаючи оскаржувану постанову, інспектор обмежився лише констатуванням факту, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів за встановленим маршрутом, проте, не з`ясував вид здійснюваних перевезень, чи відносить до компетенції позивача інкриміноване правопорушення, обмежився лише посиланням на загальні положення ПДР в частині обов`язку водія запобігати створенню небезпеки чи перешкод під час руху (п. 1.5 ПДР) та посилання на перелік документів, які повинні знаходитись у водія під час керування транспортним засобом, визначений п. 2.1 ПДР. Перелік документів, зазначений у п. 2.1 ПДР, є вичерпним та не містить обов`язку водія автобусу погоджувати схему маршруту з уповноваженим підрозділом Національної поліції, про що йде мова у диспозиції ст. 140 КУпАП, докази фактичного порушення ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу, п. п. 1.5, 2.1 ПДР України, відсутні, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про не дослідження відповідачем обставин справи.

Позивач стверджує, що неодноразово звертав увагу інспектора на той факт, що він працює водієм у ТОВ «Север-Авто» та здійснює нерегулярні перевезення на замовлення, має всі необхідні документи, обов`язкова наявність яких передбачена п. 2.1 ПДР України, а його дії, як водія транспортного засобу, відповідали вимогам п. 1.5. ПДР України. Відповідачем не надано доказів того, що погодження схеми руху входить до посадових обов`язків ОСОБА_1 як водія, не з`ясовано наявність у нього спеціального статусу, як суб`єкта відповідальності, а посилання на п. п. 1.5, 2.1 ПДР України та Закону України «Про дорожній рух», зважаючи на бланкетний характер ст. 140 КУпАП, яка відсилає до певних правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху тощо, є загальними та жодним чином не доводять провини позивача.

Відповідачем не з`ясовано вид здійснюваних ОСОБА_1 перевезень, для кожного виду яких ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначається відповідний перелік документів, у якому відсутній такий документ, як схема маршруту руху.

Відповідач, інспектор Підкопай М.В., всупереч вимогам ст. ст. 278, 279 КУпАП, одночасно з повідомленням ОСОБА_1 про нібито скоєне останнім правопорушення одразу виніс оскаржувану постанову, без будь-якої підготовки до розгляду справи, не оголосив посадову особу, яка розглядала справу, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав осіб, які беруть участь у справі. Окрім того, позивач вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, позбавив ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, що призвело до невірного визначення суб`єкта відповідальності, невірно визначив вид здійснюваних позивачем перевезень та перелік документів, що їх повинні супроводжувати.

З огляду на допущені відповідачем, інспектором Підкопай М.В., безліч процесуальних порушень при складання оскаржуваної постанови, позивач просить суд скасувати постанову серії ДП18 № 525745 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.06.2020 року, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача, Управління патрульної поліції в Харківській області, на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Стряпча І.О. в судове засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх, участі, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач, інспектор ВБДР УПП в Харківській області ДПП, лейтенант поліції Підкопай М.В., в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

03.08.2020 року від відповідача, інспектора Підкопай М.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заявлені позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. 11.06.2020 року до УПП в Харківській області (далі - Управління) надійшов лист ФОП ОСОБА_2 щодо припинення незаконної діяльності перевізників, зокрема, ТОВ «Север-Авто» за маршрутом Артемівка Харків (АС-6 «Заводська», Мартове Харків (АС-6 «Заводська», Печеніги Харків (АС-6 «Заоводська» через П`ятницьке, Новий Бурлук Харків (АС-6 «Заводська») із заїздом у Приморське. Також 24.06.2020 року до Управління надійшов лист Департаменту економіки та міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації щодо проведення перевірки викладених в листі ФОП ОСОБА_3 фактів. На підставі ст. 43 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначення автомобільного перевізника здійснюється виключно на конкурсних засадах. Засідання конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області по вищевказаним маршрутам відбулося 24.11.2017 року. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про автомобільний транспорт» 27.11.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та Департаментом економіки та міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації було укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, згідно з якою місце відправлення автобусів змінилося з АС-6 «Заводська» на АС «Індустріальна». ТОВ «Север-Авто», відповідно до реєстру автобусних маршрутів, не обслуговує жодного внутрішньообласного маршруту на території Харківської області, через територію Харківської області дане підприємство обслуговує два рейси по маршруту «Слов`янськ - Харків», один рейс по маршруту «Ізюм - Бахмут» та один рейс по маршруту «Харків - Попасна». 13.06.2020 року екіпажем ВБДР Управління був здійснений виїзд на опрацювання листа ФОП ОСОБА_2 , на автостанції знаходилися автобус БАЗ А079.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автобус БАЗ А079.32, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На сайті Харківського підприємства автобусних станцій знаходилася інформація щодо розкладу руху автобусів за напрямком до м. Печеніги та до с. Мартове. Так, з автостанції до с. Мартове через Печеніги автобуси відправляються: о 09-10 рейсом 1767, о 12-00 год. рейсом 1775, о 13-35 год. рейсом 1769, о 16-35 год. рейсом 1777, о 18-20 год. рейсом 1771, вартість квитка 29,69 грн., перевізник ТОВ «Север-Авто». Згідно з паспортом міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту регулярних перевезень «Мартове Харків» (АС-6 «Заводська»), який затверджений ФОП ОСОБА_2 та погоджений Управлінням: рейс 1767 виконується о 09-10 год. перевізником ОСОБА_2 ; рейс 1775 виконується о 12-00 год. перевізником ОСОБА_2 ; рейс 1769 виконується о 13-35 год. перевізником ОСОБА_2 ; рейс 1777 виконується о 16-35 год. перевізником ОСОБА_2 ; рейс 1771 виконується о 18-20 год. перевізником ОСОБА_2 . По даним рейсам відправлення здійснюється відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору від 27.11.2017 року № 70 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування з АС «Індустріальна», яка знаходиться через дорогу від АС-6 «Заводська». На підставі пп. 24 п. 1 розділу ІІІ Положення про Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 1/5, Управління, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює погодження маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів громадського та іншого транспорту. Схема маршруту є невід`ємною частиною паспорту маршруту, та згідно з п. 2.1 Порядку розроблення та затвердження паспорту автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 року № 278, паспорт маршруту включає вичерпний перелік документів, в тому числі схему маршруту. Оскільки даний маршрут є «нелегальним», у нього не може бути жодних документів. Погодження паспорту маршруту є важливим комплексом робіт по забезпеченню безпеки пасажирських перевезень, мірою контролю власників ділянок вулично-шляхової мережі, по яких проходять автобусні маршрути, щодо відповідності їх стану правилам, нормам та стандартам в сфері безпеки дорожнього руху. Водій ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення за встановленим маршрутом руху «Харків - Мартове» без погодженого і затвердженого паспорту маршруту та схеми маршруту, всупереч ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», та всупереч п. 1.5 ПДР, своїми діями загрожував безпеці як пасажирів, котрих він перевозив, так і інших учасників дорожнього руху, які відповідно до п. 2.1г ПДР, мають право розраховувати на безпечні та зручні умови для руху, які гарантуються йому статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух». Відповідач звертає увагу суду, що позивач у своїй позовній заяві керується коментарями до ч. 1 ст. 140 КУпАП, в той час, коли порушення ч. 2 ст. 140 КУпАП тягне за собою накладення штрафу як на громадян, так і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності, що також зазначено в коментарях до ст. 140 КУпАП, які були свідомо позивачем проігноровані. У наказі (розпорядженні) № 11к про прийняття ОСОБА_1 на роботу від 17.08.2018 року зазначено, що він є водієм автотранспортного засобу, що в свою чергу означає, що він ознайомлений з правилами перевезення пасажирів. В п. 1.3 посадової інструкції водія транспортного засобу, затвердженої директором ТОВ «Север-Авто» зазначено, що в своїй діяльності водій транспортного засобу керується правилами дорожнього руху, а відповідно до п. 4.2 за вчинені в процесі здійснення своєї діяльності правопорушень, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України. На підставі ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Пунктом 53 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176, визначено певний перелік заборон при здійсненні пасажирських перевезень, у разі порушення яких перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватися відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень. Так, відповідно до листа ФОП ОСОБА_2 від 11.06.2020 року щодо припинення незаконної діяльності перевізників, зокрема, ТОВ «Север-Авто», пояснень свідків, а також зафіксованих 11.06.2020 року та 12.06.2020 року випадків здійснення пасажирських перевезень ТОВ «Север-Авто» автобусами БАЗ А079.19, реєстрац. номер НОМЕР_1 , та БАЗ А079.32, реєстрац. номер НОМЕР_2 , по маршруту «Харків - Печеніги» та «Харків - Мартове» у кількості більше як два рази на тиждень, приймати оплату за проїзд, здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням означає, що маршрут є регулярним. Тобто, посилання позивача на те, що він жодного правопорушення не здійснив, не відповідає дійсності. Дане правопорушення було зроблено умисно, оскільки водій був ознайомлений з усіма нормативними документами, знехтував ними або проігнорував. Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, інспектор оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття представника суду повідомлено не було, хоча відповідач повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду справи.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 525745 від 13.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 13.06.2020 року керував транспортним засобом (автобусом) БАЗ А079.19, р. н. НОМЕР_1 , та здійснював пасажирські перевезення за встановленим маршрутом руху «Харків - Мартове» засобом загального користування, з порушенням визначеного законодавством порядку погодження паспорту маршруту із схемою до нього з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушив п. 1.5, п. 2.1г ПДР України, ст. 523 ЗУ «Про дорожній рух» та ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 140 КУпАП. (а. с. 11, 76)

Згідно з наказом (розпорядженням) № 7-/11-К від 16.08.2018 року (а. с. 12), ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «Север-Авто» на посаду «водій автотранспортного засобу».

У відповідності до п. п. 1.1, 1.2 посадової інструкції водія транспортного засобу, затвердженої директором ТОВ «Север-Авто» 10.05.2018 року (а. с. 13-14), водій транспортного засобу відноситься до категорії технічних виконавців, приймається на роботу та звільнюється наказом директора підприємства. Водій транспортного засобу безпосередньо підпорядковується інженеру по безпеці руху. До посадових обов`язків водія, відповідно до Розділу ІІ Посадової інструкції, належить: здійснення заправки транспорту паливом, мастильними матеріалами та охолоджувальною рідиною; проведення перевірки технічного стану та приймання транспортного засобу перед виїздом на лінію, здачу його та постановку на відведене місце після повернення до автогосподарства; здійснення подачі автомобілів на посадку пасажирів та контроль за розміщенням; усунення виниклої під час роботи на лінії експлуатаційної несправності транспорту, що обслуговується, яка не потребує розборки механізму; оголошення пунктів зупинки та порядку оплати вартості проїзду. Згідно з п. п. 4.1, 4.2 інструкції, водій несе відповідальність за: невиконання (неналежне виконання) своїх посадових обов`язків, передбачених даною посадовою інструкцією, в межах, визначених трудовим законодавством України; скоєні в процесі здійснення своєї діяльності правопорушення в межах, визначених адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.

27.05.2020 року між ТОВ «Север-Авто» (Перевізник) та АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» (Замовник) уклали договір про замовлення транспортних засобів, згідно з яким Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання своїми силами і засобами надати Замовнику послуги перевезення пасажирів та їх багажу автомобільним транспортом за встановленим маршрутом та графіком, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги. Маршрут, дата, графік перевезень, їх мета та відомості про автобуси, якими будуть здійснюватися перевезення, узгоджуються сторонами в кожному випадку окремо у додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною. Пунктом 7.1 зазначеного договору визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року. (а. с. 22-23)

У відповідності до заяви ФОП ОСОБА_2 від 11.06.2020 року, адресованої начальнику УПП в Харківській області (а. с. 53), заявник просила припинити незаконну діяльність перевізників, зокрема ТОВ «Север-Авто» по маршрутам Артемівка Харків, Мартове Харків, Печеніги Харків через П`ятницьке, Новий Бурлук Харків із заїздом у Приморське, оскільки починаючи з 11.06.2020 року нею, на підставі змін, внесених до договору № 70 від 27.11.2017 року про організацію перевезень на міжміських автобусних маршрутах загального користування, що зазначені вище, відправлення яких з м. Харків було переведено з АС № 6 «Заводська» на АС «Індустріальна», були розпочаті перевезення з АС «Індустріальна», про що належним чином і заздалегідь було повідомлено керівництво ПАТ «ХПАС», до складу якого відноситься АС № 6 «Заводська». Проте, ПАТ «ХПАС» не припинило продаж квитків пасажирам на вищезазначені маршрути, а навпаки, забезпечило відправлення автобусів за цими маршрутами, зокрема, автобус з держ. номером НОМЕР_1 за маршрутом Харків Печеніги та автобус з держ. номером НОМЕР_2 за маршрутом Мартове Харків, які належать ТОВ «Север-Авто», яке не має жодних документів і не має права здійснювати перевезення пасажирів за вищевказаними маршрутами. Аналогічне звернення було спрямовано і до Харківської обласної державної адміністрації. (а. с. 55)

Зі змісту пояснень ОСОБА_4 від 11.06.2020, наданих інспектору, вбачається, що він працює водієм у ФОП ОСОБА_2 11.06.2020 він виїхав з м. Харкова з АС «Індустріальна» за маршрутом Харків Мартове та в районі поста поліції (Ростовське шосе) його обігнав автобус з реєстрац. номером НОМЕР_1 , який мав табличку «Харків - Печеніги» та їхав перед автобусом ОСОБА_4 в напрямку м. Чугуєва та збирав пасажирів на зупинках. Приїхавши до м. Чугуєва, автобус з реєстрац. номером НОМЕР_1 повернув в бік автостанції, а ОСОБА_4 продовжив рухатись за своїм маршрутом. Через деякий час автобус з реєстрац. номером НОМЕР_1 знов обігнав автобус ОСОБА_4 в с. Печеніги та рухався перед ним до кінця маршруту в с. Мартове. В с. Мартове автобус з номером НОМЕР_1 стояв поруч з автобусом ОСОБА_4 та переманював пасажирів, після чого о 08-10 год. відправився в бік м. Харкова. В м. Харкові даний автобус повернув до автостанції № 6. (а. с. 70)

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 12.06.2020 року (а. с. 71), останній 12.06.2020 року виїхав з терміналу, який знаходиться біля станції метро «Індустріальна» за маршрутом «Харків - Мартове». О 06-35 год. приїхав на кінцеву зупинку в с. Мартове, та слідом за автобусом ОСОБА_5 туди заїхав автобус з номером НОМЕР_1 , на лобовому склі якого була таблиця «Харків - Мартове». Час відправлення автобуса ОСОБА_5 08-20 год., та водій автобуса з номером НОМЕР_1 близько 08-10 год. зібрав усіх пасажирів та поїхав у бік м. Харкова. ОСОБА_5 не залишилось нічого іншого, як їхати пустим. Аналогічні пояснення ОСОБА_5 давав 13.06.2020 року. (а. с. 72)

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про Національну поліцію», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини 2 статті 140 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 140 КУпАП, порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, одним із порушень, передбаченого диспозицією вказаної правової норми, є порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, а не відсутність у водія транспортного засобу документу, на підставі яких здійснюються пасажирські перевезення.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 140 КУпАП, можуть бути посадові особи, суб`єкти господарювання та громадяни, які самостійно здійснюють пасажирські перевезення за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Відповідно до п. 1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.1 (г) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Згідно з п. 32.1 ПДР, з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», паспорт маршруту - документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176, перевезення пасажирів за міськими, приміськими та міжміськими маршрутами у межах території однієї області (внутрішньообласні, внутрішньорайонні маршрути) здійснюється на підставі договору про організацію перевезень, укладеного відповідно до закону.

Відповідно до п. 1.4 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 р. № 278, схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобусу під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 (далі - Порядок № 278), автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 278, схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Пунктом 2.1 Порядку № 278 встановлено, що паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

Відповідно до пункту 2.13 Порядку № 278 затвердження паспорта нового автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 3) здійснюється організатором перевезень на відповідній території.

Пунктом 3.4 Порядку № 278 визначено, що підрозділи Державтоінспекції розглядають протягом 30 днів та в цей самий строк погоджують паспорти маршрутів (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) за умови дотримання вимог безпеки перевезень або надають обґрунтовану письмову відповідь із зазначенням причин відмови в погодженні. Підставами для відмови в погодженні паспорта є фактори, які не забезпечують належного рівня безпеки перевезень.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку № 278 погоджені підрозділами Державтоінспекції паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень надсилаються на погодження до організатора перевезень, який протягом 30 днів з дня їх надходження приймає відповідне рішення. У разі непогодження паспорта маршруту організатором перевезень у цей самий строк надається письмова обґрунтована відповідь із зазначенням причин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для такого висновку, що обов`язок погоджувати паспорт маршруту з уповноваженим органом Національної поліції покладається на перевізника.

В даному випадку перевізником є ТОВ «Север-Авто», а ОСОБА_1 , в свою чергу, відповідно до посадової інструкції водія транспортного засобу відноситься до категорії технічних виконавців, а отже є особою, підлеглою керівництву ТОВ «Север-Авто».

Відповідно до договору про замовлення транспортних засобів від 27.05.2020, укладеного між ТОВ «Север-Авто» та АТ «Харківське підприємство автобусних станцій», ТОВ «Север-Авто», де працевлаштований позивач, зобов`язалося здійснювати перевезення пасажирів та їх багажу за встановленим маршрутом і графіком, при цьому маршрут, дата, графік перевезень узгоджуються сторонами окремо в додатках до договору (п.1.1, 1.2 договору), також ТОВ «Север-Авто» зобов`язалося надавати послуги своєчасно відповідно до погоджених сторонами додатків (п. 4.1 договору).

Суд наголошує, що будь-яких належних доказів здійснення саме позивачем, як громадянином, а не працівником суб`єкта господарювання, діяльності з пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, матеріали справи не містять.

Суд вважає, що погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, зокрема здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування покладається на посадових осіб підприємства, в даному випадку на ТОВ «Север-Авто», а не на позивача як водія маршрутного транспортного засобу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що інспектор неправомірно визнав винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, оскільки позивач не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у вину, а тому, відповідно, відсутні подія й склад вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірність і законність постанови серії ДП18 № 525745 від 13.06.2020 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 140 КУпАП на позивача, не довів належними та допустимими доказами наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, і такі докази відсутні, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат врегульовано статтею 139 КАС України.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу,

Загальний порядок розподілу судових витрат врегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частинами 1, 3 якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріали справи містять квитанцію № 9 від 03.07.2020 про сплату судового збору за подання адміністративного позову до суду на суму 420 грн. 40 коп.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем надано, зокрема: ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; договір про надання правничої допомоги від 19.06.2020; додаткову угоду № 1 від 19.06.2020 в якій визначено суму розміру гонорару 2200,00 грн., який складається із складання позовної заяви, предметом оскарження якої є постанова серії ДП18 № 525745 від 13.06.2020 року, та зустрічі з клієнтом з метою з`ясування фактичних обставин справи, отримання пояснень стосовно предмету спору, матеріалів позовної заяви та інших документів; звіт витраченого часу на суму 2200,00 грн.; рахунок на оплату № 40 від 03.08.2020 на суму 2200,00 грн; квитанцію № 54 від 06.08.2020 на суму 2200,00 грн.

Відповідачем, не надано суду першої інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.

Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до наявних доказів.

З огляду на вищенаведене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Підкопай Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 525745 від 13.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати на правничу допомогу у сумі 2200,00 грн. (дві тисячі двісті грн. 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова