Справа № 640/14427/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Справа № 640/14427/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач), в якому просила:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 01.10.2017 при:

- переведенні її без згоди, заяви, автоматично, примусово з одного виду пенсії (наукової), обчисленої відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», на інший вид пенсії (трудову), розраховану згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у межах різних законів, які передбачають різні підстави та порядок перерахунку пенсій, що є фактично примусовим протиправним призначенням позивачу трудової пенсії замість наукової із значним заниженням її розміру;

- розрахунку трудової пенсії з 01.10.2017 з порушенням законодавства та без урахування показників з матеріалів пенсійної справи;

- відмові у перерахунку наукової пенсії позивача відповідно до частин десятої, тринадцятої та п`ятнадцятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» з 01.10.2017, з урахуванням законодавства та показників з матеріалів пенсійної справи - показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, 3764,40 грн., обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, замість застосованої середньої заробітної плати в Україні 1197,91 грн. за 2007 рік; розмір пенсії 90% від заробітної плати для обчислення наукової пенсії; коефіцієнт заробітної плати 1,64640 замість застосованого коефіцієнта заробітної плати 1,60203; величина оцінки одного року страхового стажу 1,35%;

2) зобов`язати відповідача перерахувати позивачу наукову пенсію за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», з урахуванням законодавства та показників з пенсійної справи - середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, 3764,40 грн., обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки; розмір пенсії 90% від заробітної плати для обчислення пенсії; коефіцієнт заробітної плати 1,64640; величина оцінки одного року страхового стажу 1,35%) з 01.10.2017 у розмірі 6011,81 грн., з 01.12.2018 року у розмірі 6023,35 грн. (при збільшенні розміру мінімальної пенсії до 1497,00 грн.), з 01.03.2019 у розмірі 6976,60 грн. (при застосуванні коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, в розмірі 1,17), з 01.07.2019 у розмірі 6993,79 грн. (при збільшенні розміру мінімальної пенсії до 1564,00 грн., та надалі виплачувати наукову пенсію відповідно до законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону № 1977, який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV з 01.10.2017 відбулося вперше і відповідачем застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3 764,40 грн.), що відповідає приписам чинного законодавства, а також з того, що розмір пенсії, яку позивач отримувала був менший, ніж той, який їй розраховано за нормами Закону № 2148-VIII.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позов у повному обсязі, зазначаючи, що відповідачем, на її переконання, було безпідставно анульовано наукову складову її пенсії за віком та протиправно здійснено її переведення з наукової пенсії на пенсію за віком.

При цьому, апелянт стверджує, що розмір наукової складової пенсії за віком завжди перевищує розмір другої складової різниці - пенсії за віком.

Крім того, апелянт зазначає, що законодавчі акти (Закони № 1977 та № 1058), на які посилається відповідач та які були застосовані судом першої інстанції, не передбачають можливості автоматичного переведення особи з наукової пенсії на пенсію за віком у межах різних законів.

Також позивач зазначає, що оскільки відповідач фактично вперше призначив їй пенсію за віком на підставі Закону № 1058, то він повинен був застосувати коефіцієнт страхового стажу 1,35%, а не 1%.

Апелянт вказує, що розрахунок відповідача її пенсії взагалі є неправильним, що судом першої інстанції було здійснено неправильне тлумачення обставин і норм перерахунку пенсій у різні періоди часу, обчислення за різними методиками.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи, що її переведення на пенсію іншого виду та здійснення її розрахунку було вчинено ГУ ПФУ в м. Києві на підставі та на виконання вимог законодавства та не призвело до звуження прав позивача.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому вона наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені в її апеляційній скарзі, та стверджує про безпідставність позиції відповідача та протиправність його дій.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020, 29.09.2020 витребувано додаткові докази у справі та продовжено строк судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та до червня 2000 року отримувала пенсію за віком.

З червня 2000 року позивача за її заявою було переведено з пенсії за віком на наукову пенсію, відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

01.10.2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 та здійснено її перерахунок відповідно до норм вказаного Закону.

Листом від 22.06.2018 № 7615/о/52-18/215 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, згідно з якими пенсії, пенсії призначені відповідно до Закону № 1058, до набрання чинності Законом № 2148, з 01.10.2017 перераховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Водночас пенсіонерам, пенсії яким обчислено відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність", розмір яких з урахуванням перерахунку за нормами Закону № 1058, буде більшим, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених Законом № 1058, за матеріалами пенсійних справ.

У листі від 06.06.2018 № 14420/02/К-163 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що 11.10.2017 набув чинності Закон № 2148, яким не передбачено проведення пенсій, призначених відповідно до Закону № 1977, а тому ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 і її пенсію обчислено, з урахуванням страхового стажу 39 років 9 місяців 5 днів; розмір пенсії визначено відповідно до ст.ст. 27-28 Закону № 1058.

Листом від 27.06.2018 № 21497/02-23 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що на виконання вимог пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058 її з 01.10.2017 переведено на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону № 1058 за матеріалами її пенсійної справи. Розмір її пенсії, обчислений з урахуванням страхового стажу 39 років 9 місяців 5 днів (коефіцієнт страхового стражу - 0,39750) та заробітної плати 6 030,68 грн., визначеної за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 (коефіцієнт заробітної плати - 1,60203), становить 2 397,20 грн. За 19 років страхового стажу понад 20 років розмір пенсії позивача збільшено на 19 відсотків мінімального розміру пенсії за віком (1 452,00 Ч19%). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 з урахуванням доплати за 19 років понаднормового стажу (27588 грн.) та підвищення дитині війни (66,43 грн.), складає 2 739,51 грн.

19.12.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок наукової пенсії з 01.10.2017 згідно зі ст. 24 Закону № 1977 із застосуванням показників, наявних у пенсійній справі: загальний стаж роботи 39 років 9 місяців 5 днів, з якого стаж наукової роботи становить 25 років 10 місяців 13 днів, у розмірі 90% від заробітної плати для обчислення пенсії; коефіцієнт заробітної плати, визначений відповідно до довідки № 43 від 09.04.1993 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991, який за розрахунком ГУ ПФУ дорівнює 1,64640; коефіцієнт страхового стажу при величині оцінки одного року страхового стажу 1,35% становить 0,53662; оплата за понаднормовий стаж 19 років при оцінці одного року страхового стажу 1,35% становить 25,65% (19 Ч 1,35%) від мінімальної пенсії за віком; доплата дитині війни.

Листом від 04.02.2019 № 22152/03 відповідач відмовив позивачу у перерахунку наукової пенсії з 01.10.2017 відповідно до Закону № 1977, мотивуючи свою відмову тим, що ОСОБА_1 з 01.10.2017 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 у розмірі 2 739,51 грн., розмір якої вище раніше отримуваної наукової пенсії - 2 578,13 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача при перерахунку позивачу пенсії з 01.10.2017, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148-VІІІ), «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-XII, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1977-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-01 (далі - Порядок № 22-01).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах другій і третій статті 22 Конституції України закріплено, що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1977 (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років. Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, що визначається відповідно до статей 65 і 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12). За кожний повний рік роботи понад стаж, визначений частиною четвертою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати. Різниця між сумою призначення пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право дана особа, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а для наукових (науково-педагогічних) працівників інших підприємств і організацій - за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У частині другій статті 27 Закону № 1058 визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою, другою статті 42 цього Закону.

Статтею 40 Закону № 1048 визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз.3 ч.1 ст.24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до п.п.7,8,9,14 ст.11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-01, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

11.10.2017 набув чинності Закон № 2148-VІІІ, яким до частини першої статті 25 Закону № 1058-ІV внесено зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, пункт 4 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Так, пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом № 2148-VІІІ (тобто до 11.10.2017), з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Згідно з 2 пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148-VІІІ у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу визначено у ст.25 Закону № 1058-IV.

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за відповідною формулою де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз. 10 ч. 3 ст. 24 цього Закону, - 0,85.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавець установив імперативне застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% щодо пенсій, призначених за Законом № 1058-ІV, до 01.10.2017.

Разом з тим, для пенсій, які призначаються з 01.10.2017 підлягає застосуванню величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Водночас, наведеними вище положеннями спеціального Закону № 2148-VІІІ передбачено за наведених у ньому умов передбачено призначення особам, які отримували наукову пенсію, з 01.10.2017 пенсії за віком на умовах Закону № 1058-ІV.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що з 01.10.2017 позивачу фактично було призначено новий вид пенсії, відповідно до Законів № 2148-VІІІ та № 1058-ІV, а отже при визначенні її розміру відповідач зобов`язаний був застосувати величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, а також коефіцієнт заробітної плати 90% та 1,64640.

Отже, дії відповідача застосування при розрахунку пенсії позивача величини оцінки страхового стажу 1 % та показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік, є протиправними.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, перевіряючи доводи апелянта та наявність підстав для задоволення її позову в іншій частині вимог, апеляційний суд, враховуючи викладене, відповідно до ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути питання щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2017, з урахуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, коефіцієнту заробітної плати 90% та 1,64640 і величини оцінки страхового стажу 1,35 %, і прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 960,50 грн. пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо застосування при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 величини оцінки страхового стажу 1 % та показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути питання щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017, з урахуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, коефіцієнту заробітної плати 90% та 1,64640 та величини оцінки страхового стажу 1,35 %, і прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) судові витрати в розмірі 960,50 (дев`ятсот шістдесят гривень та п`ятдесят копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 листопада 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: