Справа № 340/953/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 340/953/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року

у справі №340/953/20

за позовом ОСОБА_1

до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.02.2020 р. № 654, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту;

- зобов`язати відповідача повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, бажане місце розташування яких зазначено на графічному матеріалі доданого до клопотання.

В обґрунтування вимог позивач посилався на протиправність оскарженого рішення як такого, що прийнято відповідачем не у спосіб, передбачений законодавством України. Позивач наголошує, що визначена відповідачем підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не узгоджується з приписами Земельного кодексу України, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 21.02.2020 року № 654. Зобов`язано Дмитрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, бажане місце розташування яких зазначено на графічному матеріалі доданого до клопотання.

Приймаючи рішення по суті, суд, на підставі аналізу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановив, що запитувана позивачем земельна ділянка не перебуває у колективній власності колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, у зв`язку з чим визнав безпідставними доводи Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, що така ділянка не належить до земель комунальної власності.

Враховуючи, що при прийнятті оскарженого рішення, відповідач керувався наведеними обставинами, суд зобов`язав відповідача повторно розглянути клопотання позивача та наголосив на недопустимості прийняття рішення з аналогічних мотивів.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року та прийняти нове про відмову у задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок діяв у спосіб передбачений законодавством України, враховуючи, що запитувана земельна ділянка не віднесена до земель комунальної власності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22.01.2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту.

Дмитрівська сільська рада рішенням від 21.02.2020 р. № 654 у задоволенні клопотання відмовила, мотивуючи це тим, що запитувана позивачем земельна ділянка не відносить до земель комунальної власності, ураховуючи, що така земельна ділянка відноситься до земель, що залишилися в колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства АТ "Колос" на підставі державного акту на право колективної власності на землю, який не скасовано та знаходиться у правонаступника цього підприємства.

Вважаючи, що вказаною відмовою відповідач порушує конституційне право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів зауважує, шо право власності на землю набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою на підставі Конституції України, Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до положень ст. ст. 116,118 ЗК України правовою підставою набуття права власності та права користування на землю рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Положеннями частини 6 ст. 118 цього ж Кодексу передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз положень ч. 7 ст. 118 ЗК України дає можливість зробити висновок про те, що існують два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, приймаючи до уваги, що об`єктом дослідження у цій адміністративній справі є встановлення правомірності (обгрунтованості) або неправомірності (не обґрунтованості) рішення відповідача від 21.02.2020 р. № 654 яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, то у цьому випадку необхідно виходити з положень ст. 116 ЗК України якою визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Під час розгляду цієї справи встановлено, що право комунальної власності за Дмитрівською сільською радою на земельну ділянку, яка запитується позивачем та зображена на доданих до клопотання графічних матеріалах, не зареєстровано і ці обставини не були спростовані під час розгляду цієї справи судом, натомість під час розгляду справи встановлено, що така земельна ділянка входить до складу земельної ділянки право власності на яку зареєстровано за іншою особою.

Отже, враховуючи, що під час розгляду цієї справи апеляційним судом встановлено, що на момент подання позивачем відповідного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради, (січень 2020 р.) ця земельна ділянка не передавалась у комунальну власність , а перебувала у власності (постійному користуванні) іншої особи, і позивачем не було надано суду будь-яких належних письмових доказів стосовно припинення права власності/користування цією земельною ділянкою, що свідчить про обґрунтованість висновків відповідача щодо неможливості надання позивачці дозволу на розроблення документації із землеустрою. Зазначені обставини свідчать про правомірність прийнятого відповідачем, який у спірних відносинах виступає як суб`єкт владних повноважень, рішення 21.02.2020 р. № 654, що є предметом оскарження у цій справі.

Встановлені обставини фактично свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на дотримання відповідачем у справі під час прийняття цього рішення вимог ст. 118 Земельного кодексу України - а саме невідповідність місця розташування запитуваної земельної ділянки, яке полягає у тому що запитувана позивачем земельна ділянка входить до складу земельної ділянки що перебуває у власності іншої особи і таке право у встановленому законом порядку не скасовано.

Щодо доводів позивача стосовно того, що право колективної власності на земельну ділянку, до складу якої входить запитувана ним земельна ділянка, у колективного сільськогосподарського підприємства АТ «Колос» припинено внаслідок змін, які відбулись у законодавстві і тому право комунальної власності на цю земельну ділянку виникло у відповідача у справі, який безпідставно відмовив йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відомості щодо припинення речового права на вказану земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не внесені, а з огляду на повноваження відповідача у справі, який є органом місцевого самоврядування, він не наділений повноваженнями встановлювати належного землекористувача земельної ділянки внаслідок реорганізацій , які відбулися у структурі власника земельної ділянки, і такі повноваження відсутні у адміністративного суду з огляду на положення ст. 245 КАС України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що аналіз судом першої інстанції під час розгляду цієї справи обставин переходу права власності на земельну ділянку, до складу якої входить запитувана позивачем земельна ділянка, від власника - АТ «Колос», до його правонаступників, та надання цим обставинам певної оцінки, свідчить про те, що встановлюючи у цій частині обставини, суд першої інстанції фактично вийшов за межі спірних правовідносин та за межі компетенції адміністративних судів.

Отже, з огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду, тому необхідно апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанцій від 18 травня 2020 року у цій справі.

Вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які встановлені судом під час розгляду цієї справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, приймаючи наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів вважає що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, оскільки відповідач у справі під час прийняття рішення від 21.02.2020 р. № 654, яке є предметом оскарження, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством, тому позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову через їх необґрунтованість та безпідставність.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 р. у справі № 340/953/20 - скасувати, та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко