Справа № 240/3723/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/3723/20

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Домарацька В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування акту,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дії щодо винесення акту перевірки від 03.03.2020року та скасування такого акту перевірки.

03.04.2020року на виконання ухвали Житомирського окружного адміністративного суду Позивач усунула недоліки позовної заяви та подала уточнену позовну заяву про визнання протиправними та скасування акту перевірки від 03.03.2020року та податкового повідомлення - рішення від 23.03.2020року.

Ухвалою суду від 07.04.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 04.05.2020року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання.

Ухвалою суду від 26.05.2020року закрито підготовче провадження у справі і її призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.06.2020року відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про відвід судді Нагірняк М.Ф.

Судові засідання у справі, призначені на 30.06.2020року, 20.07.2020року, 04.09.2020року та на 01.10.2020року не відбулися по причині неявки представників сторін та подання відповідних клопотань Позивача та із врахуванням рішення Служби судової охорони про недопущення Позивача в приміщення суду.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що в березні 2020року від Відповідача спочатку отримала оскаржуваний акт перевірки, а потім - оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що дійсно зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність і сплачує єдиний податок. Вважає оскаржувані акт і рішення протиправними, так як Відповідачем в порушення вимог ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення по кожному факту не виносилися постанови в 10-денний термін, які Позивач мала право оскаржувати.

Крім того, Позивач вважає, що Відповідачем не враховано, що єдиний податок протягом 2017-2019років сплачувався своєчасно і на підтвердження цього Відповідач повинен був витребувати від банківських установ квитанції про таку сплату. Відповідач повинен був врахувати, що помилкова сплата єдиного податку за певні місяці не на той рахунок відбулися по вині працівників поштового зв`язку, та не враховував один місяць відпустки за кожен календарний рік.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що дійсно 03.03.2020року уповноваженою особою була проведена перевірка щодо дотримання строків сплати Позивачем авансових внесків єдиного податку за період 2017-2019років. Було встановлено, що Позивачем такі авансові внески єдиного податку сплачувалися з порушенням строків та розмірів, а саме: за травень - грудень 2017року, січень-березень, липень та вересень-листопад 2018року і січень-березень та травень і червень 2019року. Такі порушення стали підставою для застосування до Позивача фінансових санкцій, передбачених податковим законодавством, в розмірі 50% ставки такого податку за кожне порушення.

Заслухавши доводи Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядок нарахування і строків сплати єдиного податку та застосування фінансових санкцій за їх порушення, регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Як зазначено в ст.1 Податкового кодексу України, саме Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи Позивача щодо врахуванні при вирішення спірних відносин вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі вимог ст.165-1 Кодексу щодо винесення в 10-денний термін постанов по кожному факту порушення строків сплати єдиного податку.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, є фізичною особою-підприємцем, яка з 22.07.2016року перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник 2-групи.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що ставки єдиного податку для платників 2-ї групи рішеннями Житомирської міської ради були визначені в розмірі 640,00грн. на 2017рік, 744,60грн. - на 2018рік та в розмірі 834,60грн. - на 2019рік.

За приписами п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Фізичні особи - платники податків повинні сплачувати податки і збори, що встановлені цим Кодексом, через установи банків або відділення операторів поштового зв`язку (п.57.5. ст.57 Податкового кодексу України).

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п.38.1 статті 38 Податкового кодексу України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Судом встановлено, що 03.03.2020року уповноваженою особою Відповідача була проведена перевірка щодо дотримання Позивачем строків сплати авансових внесків єдиного податку за період 2017-2019років, про що складено акт перевірки. Така перевірка проводилася за даними інформаційної системи "Податковий блок" щодо своєчасності сплати Позивачем авансових платежів єдиного податку в період 2017-2019років (а.с.4).

В ході перевірки були встановлені випадки несвоєчасності сплати Позивачем спірних платежів до відповідного бюджету та сплати таких платежів до відповідного бюджету в неповному розмірі, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 23.03.2020року № про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 7252,60грн.

Так, Позивачем не був сплачений авансовий платіж єдиного податку в сумі 640,00грн. за травень 2017року в строки, передбачені п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України.

Вказаний платіж, як визнається самим Позивачем був сплачений на інший рахунок. Як зазначено в дослідженій судом копії листа департаменту бюджетів та фінансів Житомирської міської ради від 11.04.2018року такі кошти від Позивача надійшли у вигляді "плати за надання інших адміністративних послуг" (а.с.55).

Аналогічно Позивачем авансові платежі помилково були сплачені за вересень-листопад 2018року.

Суд враховує, що єдиний податок - це місцевий податок (п. 10.1.2 ст. 10 Податкового кодексу України). Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України, (п. 10.5 ст. 10 Податкового кодексу України).

Згідно п. 4 та п. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і вважаються зарахованими до доходу держбюджету з дня їх зарахування.

Зазначене свідчить про правомірність висновку податкового органу, що кошти в сумі 640,00грн. у вигляді плати за надання інших адміністративних послуг, які були сплачені Позивачем в травні 2017року та надійшли на рахунок Житомирської міської ради, та кошти сплачені у вересні-листопаді 2018року не можна вважати своєчасно сплаченим авансовим внеском єдиного податку за вказані відповідні звітні періоди.

Судом також встановлено і визнається Позивачем, що авансовий платіж єдиного податку за січень 2018року Позивачем був сплачений в розмірі 640,00грн. замість 744,60грн. Аналогічно, авансові платежі єдиного податку за січень і лютий 2019року Позивачем був сплачений в розмірі 744,60грн. замість 834,60грн. Тобто, авансові платежі єдиного податку за вказані звітні періоди були сплачені в неповному обсязі.

Послідуючі авансові платежі, сплачені Позивачем протягом 2017-2019років зараховувалися в погашення податкового боргу за відповідно попередній звітний період.

Таке зарахування узгоджується із вимогами пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, які передбачають, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таке зарахування підтверджується дослідженими в судовому засіданні даними інтегрованої картки платника (а.с.28-39) та копіями квитанцій, наданими Позивачем на підтвердження таких платежів.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження висновки Відповідача про сплату Позивачем авансових внесків єдиного податку за травень - грудень 2017року, січень-березень, липень та вересень-листопад 2018року і січень-березень та травень і червень 2019року з порушенням строків сплати та розмірів платежів.

За приписами п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Тобто, така фінансова санкція застосовується незалежно від розміру фактично сплаченого такого податку за умови, що сплата мала місце в не в повному обсязі або з порушенням строків.

Зазначене свідчить, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 23.03.2020року № про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 7252,60грн. є правомірним і скасуванню не підлягає.

Одночасно суд погоджується із доводами Позивача щодо необхідності врахування у спірних відносинах положень п.295.5 ст.295 Податкового кодексу України.

Безспірно, за змістом вказаних вимог платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.

В зв`язку з цим, Відповідачем не приймалося рішень щодо застосування фінансових санкцій за несплату Позивачем авансових внесків єдиного податку за грудень 2018року та за грудень 2019року.

Разом з тим, згідно з п. 295.6 ст. 295 Податкового кодексу України сума єдиного податку, сплачена Позивачем за грудень 2017року підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку виключно за заявою платника єдиного податку. Всупереч вказаним вимогам Позивачем не надано суду жодних доказів щодо подання такої заяви до податкового органу.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до вимог п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В силу вимог п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Сам акт перевірки не є рішенням податкового органу, яким би зобов`язувало Позивача як платника вчиняти певні обов`язкові дії та породжувати правові наслідки. Такий акт перевірки за своєю суттю не порушує прав Позивача як платника.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 27 листопада 2020 року