Справа № 240/7473/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 240/7473/20

25 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

розглянувши у письмовому провадженні клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Державного підприємства Коростишівський завод "Реммашторф" про стягнення частини чистого прибутку (доходу) у сумі 34255,77 грн. з рахунків у банку, що обслуговують платника податків,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку з наданням належних доказів.

На виконання вимог суду, 23.11.2020 року до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року.

Мотивуючи поважність причин пропуску строку подання апеляційної скарги, апелянт відзначає, що вказаний строк слід рахувати з 28.09.2020 року, а саме з моменту надходження копії рішення на адресу управління, що засвідчується відміткою штампа вхідної кореспонденції податкового органу.

Суд, перевіривши доводи, наведені скаржником в клопотанні про поновлення строків, відзначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1,2 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як встановлено судом, оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийнято в письмовому провадженні 12 серпня 2020 року. Копію рішення у повному обсязі надіслано сторонам 01 вересня 2020 року (а.с. 68).

Будь-яких доказів щодо часу отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення в матеріалах справи не міститься.

При цьому, апеляційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року подано позивачем 07 жовтня 2020 року (згідно штампу поштового відділення на конверті).

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" Суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

У поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт наполягає, що 30 денний термін для подачі апеляційної скарги слід обраховувати саме з 28.09.2020, тобто з дати офіційного надходження процесуального документа до ГУ ДПС у Житомирській області (дата зазначена на штампі вхідної кореспонденції).

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 березня 2018 року по справі № 554/7661/17 належними доказами на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення є оригінал поштового конверту із відміткою дати відправки оскаржуваного рішення судом, довідки відділення поштового зв`язку або документального підтвердження судом першої інстанції стосовно дати направлення та отримання скаржником оскаржуваного судового рішення.

В даному ж випадку, апелянтом належних доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення не надано. Судова колегія, в призмі правової позиції Верховного Суду, не приймає до уваги надану апелянтом копію першої сторінки рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року, яка містить відбиток штампу вхідної кореспонденції ГУ ДПС у Житомирській області з датою 08.09.2020 року, як належниий доказ на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Підставою для поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 295 КАС України може бути лише наявність інших поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Неналежне ж виконання апелянтом наданих процесуальних прав не може бути визнано судом як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене,колегія суддів вважає, що підстави на які посилається скаржник є недостатніми для поновлення процесуального строку, а тому суд доходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску Головного управління ДПС у Житомирській області строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України .

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.