Справа № 400/1182/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1182/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним, дискримінаційним та його скасування, визнання дій та бездіяльності протиправними та дискримінаційними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

17 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Меламед В.Б. на підставі ордера звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним, дискримінаційним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, в тому числі якщо воно прийнято, але не передано позивачу;

визнати дії ГУ ПФУ в Миколаївській області по невиплаті пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок протиправними та дискримінаційними;

визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не виплати пенсії позивачу з 01.02.2020 протиправною та дискримінаційною;

зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виплатити на визначений позивачем банківський рахунок усі неотримані ним пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 01.02.2020 до фактичного виконання ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивача, починаючи з 01.02.2020 до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу на банківський рахунок довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про наявність чинного судового рішення, яким зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, проте останній продовжує порушувати чинне законодавства України та відмовляється перерахувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок, реквізити якого представниками позивача передано 17.01.2020 безпосередньо до УПФУ. Листом від 05.02.2020 №586-Г-06 повідомлено про проведення перерахунку пенсії позивачу та припинення її виплати з 01.02.2020 у зв`язку з її неотриманням через поштове відділення протягом шести місяців. Позивач постійно проживає за кордоном, що підтверджено його особистою заявою про поновлення пенсії, а тому відповідач не мав право перераховувати його пенсію на поштове відділення. Враховуючи протиправні дії відповідача пенсія позивачу має бути нарахована та виплачена з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що виплата пенсії банківськими установами здійснюється відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабміну України від 30.08.1999 №1596. Відповідно до п. 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до, зокрема, органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку. В матеріалах пенсійної справи позивача заява про виплату пенсії через поточний рахунок в банку із зазначенням банківських реквізитів відсутня, тому виплата та доставка пенсії позивачу здійснюється через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» за останнім зареєстрованим місцем проживання позивача. За період з серпня 2019 року по січень 2020 року пенсія позивачу вручена не була, причина невиплати - «відсутній». З урахуванням зазначеного рішенням від 27.01.2020 №5 виплату пенсії позивачу припинено. Законом України №2148 скасовано індексацію пенсій відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Пенсія позивачу перераховувалася через ПАТ «Укрпошта», а тому не вбачається порушення строків її виплати, що свідчить про відсутність підстав щодо задоволення вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів. Вимога щодо довічної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок є передчасною, оскільки дії відповідача станом на дату подання позову протиправними не визнано.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що має право звертатися до органів ПФУ не особисто, а діючи через своїх представників. В заяві про поновлення пенсії позивач не зазначав, що бажає отримувати виплати пенсії на поштове відділення, а вказував, що банківські реквізити будуть надані додатково, що було зроблено 17.01.2020. Приймаючи рішення, суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи шляхом дослідження матеріалів пенсійної справи позивача. В іншому посилається на доводи, що містилися в позовній заяві.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.08.1995 отримував пенсію за віком. З 2000 року виплата пенсії позивачу припинено у зв`язку із його виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

17.08.2017 представник позивача подав до відповідача заяву про поновлення виплати пенсії позивачу. До заяви додано копії: довіреності, паспорту для виїзду за кордон, пенсійного посвідчення, трудової книжки.

Рішенням від 21.08.2017 №68/2 позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії через те, що не надано Інгульському ОУПФУ документ, що засвідчував би місце проживання (реєстрації) в Україні та через те, що між країнами України та Ізраїль відсутні відповідні міжнародні договори, згода на обов`язковість виконання яких надана Верховною Радою (а.с. 193).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 по справі №814/71/18 зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступник Головне управління ПФУ в Миколаївській області) поновити виплату позивачу пенсії з 17.08.2017, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі.

На виконання рішення суду відповідач поновив позивачу пенсію з 17.08.2017 та встановив суму виплату пенсії в розмірі 1710,8 грн., а з 16.11.2018 провів її перерахунок та пенсія позивача склала 3738,38 грн (а.с. 199-202).

На підставі розпорядження начальника ГУ ПФУ в Миколаївській області Курішова О. про доопрацювання пенсійної справи, а саме щодо забезпечення виконання рішення суду по справі №814/71/18 та проведення поновлення виплати пенсії заявника з 17.08.2017 в сумі 74,70, відповідачем прийнято рішення від 07.12.2018 про перерахунок пенсії, яким з 17.08.2017 встановлено розмір пенсії ОСОБА_1 в розмірі 74.70 грн (а.с. 203-205).

Рішенням №49 від 20.02.2019 призначено позивачу пенсію за віком з виплатою на адресу: АДРЕСА_1 , починаючи з 17.08.2017 у розмірі 80,30 грн (а.с. 206/207).

Позивач вважаючи протиправним рішення відповідача щодо розрахунку йому пенсії з 17.08.2017 в розмірі 80,30 грн, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі 400/3902/19 визнано протиправним та скасовано рішення щодо розміру поновленої пенсії ОСОБА_1 від 20.02.2019. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести позивачу перерахунок пенсії починаючи з 17.08.2017 у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», застосуванням коефіцієнту заробітної плати позивача, показника середньої заробітної плати за три роки до 2017 року, в розмірі 3764,40 грн., виплатити перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. (а. с. 47-49).

Рішення набрало законної сили 30.03.2020 року.

17 січня 2020 року представник позивача подав до відповідача заяву, в якій просив належні йому суми пенсії перераховувати на його особистий банківський рахунок, реквізити якого вказані в заяві про перерахування пенсії на банківський рахунок (додаток 5) (а.с. 50-51, 123).

Розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 і одержує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 80,30 грн, ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло рішення від 27.01.2020 №5 про припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2020 у зв`язку з тривалою неоплатою (а.с. 76).

При цьому відповідач встановив, що в період з серпня 2019 року по січень 2020 року при розрахунках з об`єктом поштового зв`язку №56, при поверненні відривних талонів виплатної відомості за формою В1-М, по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 зазначена причина невиплати пенсії «відсутній». На підставі запитів до ГУ ДМС України в Миколаївській області з`ясовано, що пенсіонер не значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , оформив документи для виїзду на постійне проживання 11.07.2000 в Ізраїль, відповідно до опитування перебуває за межами території України.

Листом від 05.02.2020 №586-Г-06 відповідач повідомив представника позивача про прийняте рішення від 27.01.2020 №5. Крім того, зазначив, що виплату пенсії ОСОБА_1 може бути поновлено при особистому зверненні та документами, що підтверджують особу (а.с. 52-54).

Матеріали пенсійної справи позивача містять заяву від 23.12.2019 щодо здійснення з цієї дати нарахування належної йому пенсії на його поточний рахунок, який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «Приватбанку», а саме поточний рахунок № НОМЕР_2 , МФО 313399, КОД 14360570 (а.с.123).

Зазначено, що ОСОБА_1 уповноважив співробітника ПриватБанку передати від його імені цю заяву у відповідну установу Пенсійного фонду.

Відповідно до відмітки вхідної кореспонденції ГУ ПФУ в Миколаївській області дану заяву отримало 13.04.2020 вх. №69-вн/04.02 (а.с. 210).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача згідно чинного законодавства не має повноважень подавати до управління пенсійного фонду заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на реквізити поточного рахунку відкритого у відповідному банку. Матеріали справи підтверджують, що позивач протягом шести місяців не отримував пенсійні виплати наслідком чого стало прийняття рішення від 27.01.2020 №5, яким зазначені виплати припинено, що на думку суду першої інстанції є обґрунтованим. Звертаючись з позовом про поновлення виплати пенсії, позивач не просив суд у справі № 400/3902/19 зобов`язати відповідача поновити та виплачувати пенсію саме на банківський рахунок. Оскільки, на момент поновлення пенсії за рішенням суду, ним не подано заяву про виплату пенсії через поточний рахунок в банку, відповідачем виплата та доставка пенсії здійснювалась через підприємство поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта". Враховуючи, що пенсія позивачу нарахована та виплачена до поштового відділення, суд не може вважати суму пенсійних виплат такою, що є втраченим доходом, що нівелює застосування до спірних відносин Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії є передчасною, оскільки відповідач ще не здійснив поновлення та перерахунок пенсії, а відтак відсутні підстави вважати, що при поновленні виплати пенсії відповідач не здійснить індексацію самостійно, як того вимагає Закон. Щодо продовження виплати пенсії позивачу на банківський рахунок довічно, суд вважає, що вказані вимоги є передчасними, оскільки спір в цій частині фактично не існує.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Для вирішення оскаржуваних правовідносин належним є вірне визначення предмету спору, що в даному випадку слід зробити не тільки із заявлених в позовній заяві вимог, а також оцінюючи підстави позову в сукупності із фактичними обставинами справи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції формував свої висновки без належного з`ясування всіх обставин по справі, що мало бути реалізовано шляхом витребування матеріалів пенсійної справи позивача.

Суд також помилково встановив, що до матеріалів даної справи не надано рішення відповідача від 27.01.2020 №5 про припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2020, проте його було залучено разом з відзивом на позовну заяву (а.с. 76).

Оцінивши доводи позовної заяви судова колегія зазначає, що підставою для звернення до суду стала протиправна бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2020 на визначений ним банківський рахунок.

Крім того, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у виплаті його пенсії на визначений банківський рахунок.

Визначаючи межі порушених прав, позивач виходив зі змісту листа ГУ ПФУ в Миколаївській області від 05.02.2020 №586-Г-06, яким його поінформовано про розгляд звернення від 17.01.2020 та припинення виплати пенсії з 01.02.2020.

При цьому даний лист не є розпорядчим актом органу державної влади, а також не містить посилань на рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 27.01.2020 №5 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи свідчать, що в даному випадку, з урахуванням приписів ст. 9 КАС України, а саме можливості суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, правову оцінку слід надати рішенню ГУ ПФУ в Миколаївській області від 27.01.2020 №5 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Саме прийняття даного рішення спричинило наслідки невиплати пенсії позивачу, в тому числі на визначений ним банківський рахунок.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Зазначена обставина стала підставою для прийняття рішення відповідача від 27.01.2020 №5.

При цьому слід враховувати, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 по справі №814/71/18, зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступник Головне управління ПФУ в Миколаївській області) поновити виплату позивачу пенсії з 17.08.2017, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі.

На виконання рішення суду відповідач поновив позивачу пенсію з 17.08.2017 та встановив суму виплату пенсії в розмірі 1710,8 грн., а з 16.11.2018 провів її перерахунок та пенсія позивача склала 3738,38 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 підтверджують, що на час прийняття рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 по справі №814/71/18 вони містили заяву позивача від 24.05.2017 про поновлення виплати пенсії на банківський рахунок, що буде наданий додатково.

Також в даній заяві вказано місце реєстрації та фактичного проживання позивача, а саме: АДРЕСА_3 .

За таких умов відповідач безумовно був проінформований про відсутність позивача на території України та його бажання отримувати пенсійні виплати саме на банківський рахунок.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабміну України від 30.08.1999 року № 1596 (надалі - Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.

Згідно п. 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме:

- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;

- від установи уповноваженого банку.

Матеріали справи підтверджують, що представником позивача із заявою від 17.01.2020 про добровільне виконання судового рішення та надання розрахунків надано заяву ОСОБА_1 про перерахування пенсії на банківський рахунок.

Незважаючи на те, що дану заяву позивач мав подати особисто, а не через представника, зазначені дії додатково підтверджують його наміри отримувати виплату пенсії на банківський рахунок.

Судова колегія звертає увагу, що заяву від 23.12.2019 про перерахування пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 у законодавчо встановленому порядку передано від установи уповноваженого банку до відповідача, який її зареєстрував за вх. №69-вн/04.02 13.04.2020 (а.с.210).

Щодо висновків управління ПФУ про можливість виплати та доставки пенсії позивачу за останньою зареєстрованою адресою на території України, а саме: АДРЕСА_1 , то вони є необґрунтованими, оскільки зазначені дії виходять поза межі наданих відповідачу повноважень, так як саме пенсіонер вказує у відповідній заяві місце свого фактичного проживання, а також спосіб отримання пенсійних виплат.

Ненадання позивачем заяви про виплату пенсії на поточний рахунок в банку із зазначенням реквізитів станом на момент поновлення виплати пенсії на виконання рішення суду по справі №400/3902/19 не позбавило відповідача можливості нараховувати позивачу пенсію, проте не виплачувати її до моменту отримання відповідної заяви, так як позивач зобов`язувався надати її згодом.

При цьому ст. 46 Закону України № 1058-IV визначає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

На думку судової колегії, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області штучно та усвідомлено створено ситуацію, за якої виплата пенсії позивачу здійснювалася за адресою, де він фактично не проживає близько 20 років.

Зазначене свідчить про необґрунтованість та протиправність принятого ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення від 27.01.2020 №5 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

За таких умов належним способом поновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача поновити з 01.02.2020 ОСОБА_1 виплату пенсії та здійснювати її через поточний банківський рахунок позивача вказаний в заяві від 23.12.2019.

Судова колегія звертає увагу, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі 400/3902/19 визнано протиправним та скасовано рішення щодо розміру поновленої пенсії ОСОБА_1 від 20.02.2019. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести позивачу перерахунок пенсії починаючи з 17.08.2017 у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», застосуванням коефіцієнту заробітної плати позивача, показника середньої заробітної плати за три роки до 2017 року, в розмірі 3764,40 грн., виплатити перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. (а. с. 47-49).

На виконання зазначеного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача від 25.05.2020, яким з 01.10.2017 по 02.08.2020 встановлено розмір її виплати 3738,38 грн, з 02.08.2020 по 30.11.2020 - 4238,38 грн, з 01.12.2020 та довічно - 4238,38 грн (а.с. 214-216).

За таких умов позовні вимоги в межах справи, що розглядається стосовно зобов`язання виплатити усі недоотримані пенсійні виплати з урахуванням всіх підвищень та продовження виплати пенсії довічно підлягають виконанню в рамках рішення суду, що набрало законної сили по справі 400/3902/19, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 47 Закону України № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував, що відповідачем допущено порушення його прав в частині проведення індексації пенсійних виплат, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Разом з тим, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 2050-III визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, пенсії.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо прийняття рішення від 27.01.2020 №5, яким припинено виплату пенсії позивачу, а також скасування даного рішення судом, вбачається право ОСОБА_1 на отримання компенсації втрати частини доходів з 01.02.2020, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, то відповідно до п.1,3 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Матеріали справи підтверджують, що позивачем сплачено судовий збір при поданні позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 2102,00 грн (а.с.1, 136), який відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню з Головного управління ПФУ в Миколаївській області.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 20 березня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317,321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ - 13844159) від 27 січня 2020 року №5 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області(код ЄДРПОУ - 13844159) поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) виплату пенсії з компенсацією втрати частини доходів з 01 лютого 2020 року та здійснювати зазначену виплату через його поточний банківський рахунок вказаний в заяві від 23 грудня 2019 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ - 13844159) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко