Справа № 240/19139/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

30 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/19139/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною відмову від 06.10.2020року у скасуванні арешту майна та зобов`язання скасувати такий арешт.

Позивач зазначає, що із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.08.2020року стало відомо, що на все його майно ще в 2007році накладено арешт в межах виконавчого провадження №4768287. 20.08.2020року звернувся до Відповідача про зняття такої заборони. На своє звернення отримав відмову, яку вважає протиправною.

Ухвалою суду від 06.11.2020року позовну заяву залишено без руху

Ухвалою суду від 18.11.2020року позовну заяву після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження.

В судове засідання представники сторін не прибули. Представник Відповідача 26.11.2020року направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, визначеної статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено та визнається сторонами, що у Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2-819 від 12.09.2005року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості.

В рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника, Позивача в даній справі, та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач вважає, що заборгованість перед стягувачем погашена, а тому відпали підстави для арешту його майна.

20.08.2020 року Позивач звернувся до Відповідача щодо скасування такого арешту. На своє звернення Позивач отримав лист від 06.10.2020року, в якому Позивачу відмовлено в задоволенні клопотання по причині закінчення термінів зберігання виконавчих проваджень.

Безспірно, відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно зі частиною ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

При цьому, як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, спірні відносини між сторонами в даній справі зумовлені виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 2-2-819 від 12.09.2005року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості.

При цьому, Позивач є боржником у вказаному виконавчому провадженні, тобто, згідно положень статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", - є стороною виконавчого провадження.

З урахуванням вище наведеного, суд зазначає, що у даному випадку порядок судового оскарження вказаних дій та рішень Відповідача встановлений Цивільним процесуальним кодексом України.

Зокрема, відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно зі частиною першої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Враховуючи, що чинним законодавством встановлений інший порядок судового оскарження рішень державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, суд робить висновок, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Одночасно суд роз`яснює Позивачу, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, тобто - Святошинським районним судом м. Києва.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/19139/20 за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк