Справа № 400/4752/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
27 листопада 2020 р. справа № 400/4752/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів1) Командування військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) Командування військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, пров. Штабний, 1, м. Одеса, Одеська область, 65012

провизнання протиправними та скасування наказів від 14.04.2020 р. № 356, від 15.05.2020 р. № 119, від 10.06.2020 р. № 156 в частині звільнення; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Командування військової частини НОМЕР_1 , Командування військової частини НОМЕР_2 та Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 356 про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі капітана ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 15.05.2020 року № 119 про підсумки службового розслідування відсутності на службі капітана ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командувача ВМС ЗС України № 156 від 10.06.2020 року в частині звільнення з військової служби у запас через службову невідповідність капітана ОСОБА_1 , командира танкового взводу танкової роти танкового батальйону НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти імені контр-адмірала Михайла Білинського;

- поновити позивача на посаді командира танкового взводу танкової роти танкового батальйону в ЗС України;

- стягнути з Командування ВМС ЗС України середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 02.11.2020 року суд визнав неповажними підстави пропуску строку звернення до суду та залишив позовну заяву без руху, в зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду:

- заяву, в якій вказати інші підстави для поновлення строку;

- позовну заяву (для суду та відповідачів) із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків, за його наявності, або номеру і серії паспорта позивача;

- відомі номери засобів зв`язку відповідачів (за наявності);

- визначитись із складом відповідачів та вказати відповідачів - суб`єктів владних повноважень згідно вимог КАС України.

24.11.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивач надав змінений адміністративний позов, в якому просить поновити строк звернення до суду та заяву про поновлення строку звернення до суду. Як зазначає позивач, копії наказів від 14.04.2020 року, від 14.05.2020 року та від 07.05.2020 року, які були потрібні згідно з ухвалою від 29.07.2020 року у справі № 400/2982/20, йому надані лише на запит адвоката, а тому позивач не міг своєчасно обґрунтувати свої позовні вимоги та вважає, що на підставі викладеного, має право на поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Фактично у своїй заяві позивач зазначає ті ж самі підстави пропуску строку, що вже були вказані ним у первинному позові та які суд дослідив і визнав неповажними, а саме що оскаржувані накази отримані ним на адвокатський запит від 14.09.2020 року, а тому позивач не міг своєчасно обґрунтувати свої позовні вимоги.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як встановлено судом в ухвалі про залишення позову без руху, позивач ознайомився з оскаржуваними наказами 23.06.2020 року, про що сам вказав у первинному позові.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, згідно норм КАС України строк звернення позивача до суду слід обраховувати з дати ознайомлення з наказами, а це 23.06.2020 року.

Щодо ухвали від 29.07.2020 року про залишення позову без руху у справі № 400/2982/20, на яку посилається позивач, суд зазначає наступне.

В зазначеній ухвалі вказано: "До позовної заяви ОСОБА_1 додав копії: Наказу № 431, Наказу № 313 (неналежної якості), Наказу № 119, витягу з Наказу № 156, копію виданого на підставі Наказу № 156 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2020 № 133 (по стройовій частині), відповідно до якого позивача було визнано таким, що 25.06.2020 здав справи та посаду, було знято зі всіх видів забезпечення, виключено зі списків особового складу частини. Правомірність останнього з перелічених наказів позивач не оскаржує."
Таким чином, на момент звернення до суду ще в липні 2020 року, позивач мав накази № 119 та № 156, які оскаржуються ним у цій справі, та відповідно надавав копії наказів до суду.

Судом встановлено, що позов позивача залишено без руху ухвалою від 29.07.2020 року у справі № 400/2982/20 з таких підстав:

1. У позові відсутнє будь-яке обґрунтування позовної вимоги про визнання протиправним Наказу № 431.

2. Відповідно до тексту Наказу № 313, службове розслідування було проведено не на підставі Наказу № 431, а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 № 425, про який у позові не зазначено.

3. З наданих позивачем документів можна зробити висновок, що Наказ № 156 (про звільнення) був прийнятий на підставі Наказу № 119, пунктом 1 якого на позивача, за результатами службового розслідування, було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність». При цьому відповідне службове розслідування було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 № 356, про який у позові не зазначено.

Окрім того, в ухвалі зазначено, що виходячи з тексту доданих до позову ОСОБА_1 наказів, обґрунтованим може бути визнано об`єднання вимог про визнання протиправним та скасування Наказу № 119, Наказу № 156 та вимог, що стосуються поновлення позивача на службі. В той же час, вимоги про визнання протиправними Наказів № 431 та № 313 з вищевказаними вимогами не пов`язані.

Таким чином, позов позивача залишено без руху ухвалою від 29.07.2020 року не з підстав відсутності в матеріалах справи наказів.

Окрім того, як встановлено судом, ухвалою від 31.08.2020 року суд повернув позов з додатками у справі № 400/2982/20 в зв`язку з не усуненням недоліків позову, при цьому 17.08.2020 року позивачем подано заяву про зміну фактичного місця проживання та надіслання ухвал у справі № 400/2982/20 за новою адресою.

Таким чином, із змісту матеріалів справи та заяви про поновлення строку звернення до суду не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду з даним позовом, адже фактично позивач повторно зазначив причини, які судом визнані неповажними в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду у строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, є неповажними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. У задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

2. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя А. О. Мороз