Справа № 308/10848/20
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27.11.2020 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1362042 від 25.07.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1362042 від 25.07.2019 року.

Позов надійшов до суду 20.10.2020 року , що підтверджується проставленим штампом суду.

Встановивши невідповідність позовної заяви вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, 11.11.2020 року суддею постановлено ухвалу про залишення позову без руху з зазначенням недоліків, які слід усунути, з наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, роз`яснені наслідки невиконання ухвали суду.

Ухвала суду від 11.11.2020 року отримана позивачем ОСОБА_1 18.11.2020 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення за № 451.

Зокрема, залишаючи позовну заяву без руху судом було зазначено, що в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено ідентифікаційного коду відповідача юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Окрім того судом було зазначено, що в порушення вимог п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім того судом було зазначено, що в порушення вимог п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Підставою для залишення позовної заяви без руху також слугувало ненадання позивачем до суду документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі , чим було недотримано вимоги ч. 3 ст. 161 КАС України.

Також було акцентовано увагу на недотриманні позивачем строків звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи предметом адміністративного спору є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1362042 від 25.07.2019 року (копія долучена до матеріалів справи).

Згідно вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до приписів ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Слід зазначити, що даною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При визначенні початку вказаного строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи встановлено, що 25 липня 2019 року відповідачем прийнято постанову серії ЕАВ № 1362042 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 . Позивачем в позовній заяві зазначено, що ним отримано копію оскаржуваної постанови 15 січня 2020 року у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від головного державного виконавця Д.В. Ярешко.

Адміністративний позов про скасування цієї постанови позивач подав 20.10.2020 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. Доказів на підтвердження поважності причин пропуску строків звернення до адміністративного суду не надано.

На виконання ухвали судді від 11.11.2020 року, на адресу суду 23.11.2020 року надійшла заява про виконання ухвали суду від 11.11.2020 року в справі № 308/10848/20, яка підписана представником позивача адвокатом О. Биркович.

Водночас недоліки на які вказав суд в ухвалі від 11.11.2020 року не усунені.

При цьому, у такій заяві позивачем не зазначено: ідентифікаційного коду відповідача юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України) ; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України ); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України ).

Окрім того, на виконання ухвали суду позивачем не долучено документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі , чим було недотримано вимоги ч. 3 ст. 161 КАС України.

У заяві « про виконання ухвали суду від 11.11.2020 року в справі № 308/10848/20», представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначає, що із 15 січня 2020 року ( коли дізнались і отримали копію постанови про накладення штрафу) позивач 20 січня 2020 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом ( доказ: справа № 308/585/20) і вказана справа розглядалась до 30 вересня 2020 року. Справа була розглянута Ужгородським міськрайонним судом і було винесене справедливе та законне судове рішення. Однак, Восьмим апеляційним адміністративним судом справедлива Постанова суду першої інстанції була скасована по формальній причині. Оскільки Верховний Суд не приймає касаційні скарги по малозначним справам позивач змушений знову звертатись до суду першої інстанції. Відтак представник позивача робить висновок , що викладене вище є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою .

Разом з тим, суд зазначає, що наведені представником позивача обґрунтування поважності причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, не можуть бути прийняті судом як такі, щопідтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративногосуду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Тобто, суд звертає увагу позивача на те, що строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ним отримано копію оскаржуваної постанови 15 січня 2020 року у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від головного державного виконавця Д.В. Ярешко.

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважнихпричин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складо-вої принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Скасування апеляційною інстанцією судового рішення і повторне звернення позивача до суду з позовом про той самий предмет не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Суд також акцентує увагу суду на тому, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гаран-тується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодав-ства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтере-си.

Принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративнимпозовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лишеу тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норми національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що причини пропуску звернення до суду позивача є неповажними та, як наслідок суд не вбачає належних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява також повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Також, вважаю за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві визнати неповажними.

Відмовити у поновленні пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1362042 від 25.07.2019 року повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца