Справа № 200/7380/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 р. Справа№200/7380/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Зінченка О.В., секретаря судового засідання - Сєдих В.В.,

за участю:

представника позивача -Майської А.В.,

представника відповідача -Яковлєвої А.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 21 травня 2019 року № та № , -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Донецькій області (далі-відповідач), в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2019 року № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 липня 2020 року йому стало відомо про те, що відповідачем відносно нього вчиняються дії, спрямовані на безпідставне, на його думку, стягнення з нього податкового боргу, з яким він не згодний.

На адресу, за якою він зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 , надійшли ухвала Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4996/20-а про відкриття провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 126 310, 12 грн., позовна заява з додатками, копія Акту № 310/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року, податкове повідомлення- рішення № від 21 травня 2019 року, податкове повідомлення- рішення № від 21 травня 2019 року, корінець податкової вимоги форми «Ф» від 05 грудня 2019 року № 16895-54.

Сформовані відповідачем вищезазначені документи ним не отримувалися та не могли отримуватися до 25 липня 2020 року, оскільки відправлялися відповідачем на адресу: АДРЕСА_2 , за якою він не проживає та не зареєстрований з січня 2017 року.

Таким чином, відправляючи документи, за адресою, за якою позивач не проживає та не зареєстрований, вважає, що відповідач позбавив його оскаржити вчасно податкові повідомлення-рішення № та №.

Вказує, що грошові зобов`язання, визначені у вказаних повідомленнях-рішеннях, всупереч вимогам Податкового кодексу України, не набули статусу узгоджених, що, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу.

Також стосовно протиправності визначення контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень зазначив, що 19 листопада 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено кредитний договір № 5226-007/Р на суму 23 385 доларів США для споживчих цілей із сплатою 11,8% річних, для придбання квартири з кінцевим терміном повернення 19 листопада 2023 року.

17 травня 2016 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та позивачем укладено договір про прощення частини боргу за Кредитним договором № 5226-007/Р від 19 листопада 2007 року, відповідно до якого сторони домовились, що Банк застосовує відносно позичальника процедуру прощення боргу за кредитним договором відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України в розмірі 421259, 75 грн. за умови сплати позичальником 17 травня 2016 року боргових зобов`язань в розмірі 7109, 35 доларів США.

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 7110,00 доларів США грн., що станом на 17 травня 2016 року еквівалентно 180 556, 11 грн. та підтверджується квитанцією № FJB852.

Однак, позивач зазначає, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

На підставі вищевикладеного позивач вказав, що сума доходу у вигляді додаткового блага має становити: сума анульована банком 421 259, 71 грн., курсова різниця 288 659,79 грн. = сума доходу у вигляді додаткового блага 132 599,96 грн.

Позивач зауважив що, відповідач неправомірно завищив йому суму зобов`язань.

Відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. За результатами проведення перевірки позивача, відповідач склав акт 310/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року. На підставі акту прийняті податкові повідомлення рішення від 21 травня 2019 року № та № .

Зауважує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на матеріалах позапланової невиїзної перевірки, проведеної з порушенням встановленого законом порядку, а саме: за правилами пункту 79.2. статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Невиконання умов, встановлених пунктом 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме- компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії.

Вважає, що дії відповідача щодо формування податкових рішень № та № від 21 травня 2019 року такими, що порушують його права, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 21 травня 2019 року № та № та ухвалено розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20 серпня 2020 року через відділ діловодства та архівної роботи суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року клопотання відповідача задоволено, справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 травня 2019 року № та № вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 серпня 2020 року о 16 годині 30 хвилин.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року відкладено розгляд справи на 24 вересня 2020 року на 11 годину 00 хвилин.

03 вересня 2020 року засобами електронного зв`язку відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 21 березня 2019 року по 22 березня 2019 року, за результатами якої складено акт № 310/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ФО ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» (далі- Акт № 310), який направлений поштою з рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 29 березня 2019 року, який повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання»(поштове відправлення 234).

Наказ про проведення документальної перевірки від 18 лютого 2019 року № 299, а також письмове повідомлення від 20 лютого 2020 року № 76/10/05-99-13-04 про дату початку та місце проведення позапланової документальної невиїзної перевірки направлено на вищезазначену адресу позивача поштою з повідомленням про вручення 26 лютого 2019 року, який повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (поштове відправлення 950).

За результатами перевірки ГУ ДФС в Донецькій області винесені податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 75702, 74 грн., штрафної санкції 18 925, 69 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 6308,56 грн., штрафної санкції 1577,14 грн.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що прощена сума боргу на яку відповідач нарахував податкові зобов`язання є додатковим благом, в розумінні ст. 164 ПК України, що в свою чергу є підставою для нарахування і військового збору, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства, а тому вимоги позивача не належать до задоволення.

18 вересня 2020 року через відділ діловодства та архівної роботи суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання 24 вересня 2020 року об 11 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання представника позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду 21 жовтня 2020 року на 12 годин 00 хвилин.

13 жовтня 2020 року через відділ діловодства та архівної роботи суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання 21 жовтня 2020 року об 12 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року задоволено вищезазначене клопотання представника позивача, призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

21 жовтня 2020 року засобами електронного зв`язку позивач надав відповідь на відзив, яким зазначив, що як вбачається з відзиву та акту перевірки, наказ, яким визначено початок перевірки 18 березня 2019 року та повідомлення від 20 лютого 2019 року про дату початку і місце проведення позапланової документальної невиїзної перевірки направлені позивачу 22 лютого 2020 року. Поштове повідомлення з відміткою про невручення вказаного поштового відправлення повернулось на адресу відповідача лише 28 березня 2019 року. Документальна перевірка проводилася відповідачем з 18 березня 2019 року по 22 березня 2020 року.

Таким чином, позивач наголошує, що на момент проведення позапланової документальної невиїзної перевірки у відповідача навіть не було інформації про отримання ним копії наказу про проведення перевірки та повідомлення.

Вважає, що є безспірним факт недотримання відповідачем порядку проведення перевірки та невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення, тому проведена перевірка є незаконною та такою, що не може мати правових наслідків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи на 19 листопада 2020 року о 12 годині 00 хвилин, у зв`язку із не проведенням відеоконференцій Донецьким апеляційним судом.

11 листопада 2020 року через відділ діловодства та архівної роботи суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання 19 листопада 2020 року об 12 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року задоволено вищезазначене клопотання представника позивача, призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

19 листопада 2020 року у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, навела пояснення, аналогічні наведеним у позові.

19 листопада 2020 року у судове засідання з`явився представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав, наведених у відзиві.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

19 листопада 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено кредитний договір № 5226-007/Р на суму 23 385 доларів США для споживчих цілей із сплатою 11,8% річних для придбання квартири з кінцевим терміном повернення 19 листопада 2023 року (арк.справи 24-31).

17 травня 2016 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та позивачем укладено договір про прощення частини боргу за Кредитним договором № 5226-007/Р від 19 листопада 2007 року, відповідно до якого сторони домовились, що Банк застосовує відносно позичальника процедуру прощення боргу за кредитним договором відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України в розмірі 421259, 75 грн. за умови сплати позичальником 17 травня 2016 року боргових зобов`язань в розмірі 7109, 35 доларів США(арк.справи 32).

Позивач виконав в повному обсязі умови договору та здійснив погашення заборгованості у сумі 7110,00 доларів США грн., що станом на 17 травня 2016 року еквівалентно 180 556, 11 грн. та підтверджується квитанцією № FJB852 (арк.справи 33).

ГУ ДФС у Донецькій області на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2. пункту 75.1, статті 75, підпункту 78.1.2, пункту 78.1, статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 18 лютого 2019 року № 299 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 21 березня 2019 року по 22 березня 2019 року, за результатами якої складено акт № 310/05-99-13-04/ НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ФО ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року»(арк.справи 21-27).

Зазначений акт направлений поштою з рекомендованим повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 , який повернуто 29 березня 2019 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», поштове відправлення 234(арк.справи 116).

Наказ про проведення документальної перевірки від 18 лютого 2019 року № 299, а також письмове повідомлення від 20 лютого 2020 року № 76/10/05-99-13-04 про дату початку та місце проведення позапланової документальної невиїзної перевірки направлено на вищезазначену адресу поштою з повідомленням про вручення 26 лютого 2019 року, який також повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання», поштове відправлення 950(арк.справи 83-84).

За результатами перевірки ГУ ДФС в Донецькій області у відношенні позивача винесені податкові повідомлення рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 75702,74 грн., штрафної санкції 18 925, 69 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору на суму основного платежу 6308,56 грн., штрафної санкції 1577,14 грн. (арк.справи 93,95).

Згідно відповіді Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19 квітня 2017 року на запит контролюючого органу, яка міститься в матеріалах справи, останньому повідомлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк.справи 114),хоча прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Разом із цим, у матеріалах справи міститься відповідь Відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 04 серпня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 17 січня 2017 року по теперішній час(арк.справи 15). Означена відповідь також містить посилання на паспортні дані позивача, які є ідентичними копії його паспорта, що надана позивачем до суду.

Отже, належними та допустимими доказами підтверджується факт реєстрації позивача саме за адресою: АДРЕСА_3 , з 17 січня 2017 року.

Як вказувалось судом вище, підставою для проведення позапланової документальної невиїзної перевірки слугували норми підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2. пункту 75.1, статті 75, підпункту 78.1.2, пункту 78.1, статті 78, статті 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу II ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

За приписами пункту 78.1.2 у редакції чинній на момент проведення перевірки визначала, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої підстави як:платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Стаття 79 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних невиїзних перевірок.

За правилами пункту 79.2. статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової невиїзної перевірки, за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки(формальна підстава).

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

У той же час, на підтвердження правомірності направлення позивачу наказу про проведення документальної перевірки від 18 лютого 2019 року № 299, а також письмового повідомлення від 20 лютого 2020 року № 76/10/05-99-13-04 про дату початку та місце проведення позапланової документальної невиїзної перевірки відповідачем надано до матеріалів справи копію поштового конверту, з якого вбачається, що поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 направлялось за адресою: АДРЕСА_2 та вручено позивачу не було.

Приймаючи до уваги, що адреса реєстрації позивача є: АДРЕСА_3 , суд приходить до висновку, що наказ про проведення документальної перевірки від 18 лютого 2019 року № 299, а також письмове повідомлення від 20 лютого 2020 року № 76/10/05-99-13-04 про дату початку та місце проведення позапланової документальної невиїзної перевірки направлені контролюючим органом за адресою, яка не відповідає фактичному місцю реєстрації та місцезнаходженню позивача.

При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, окрім витягу із бази даних, що податкова адреса позивача саме: АДРЕСА_2 , таких як його заяв щодо взяття позивача на облік як платника податків у контролюючому органі чи інших заяв, в яких позивач повідомляв контролюючий орган про його адресу місцезнаходження. Судом такі обставини також не встановлені, так само і обставини, що адресою місцезнаходження позивача є: АДРЕСА_2 .

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду при прийнятті постанови 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено протиправність проведення відповідачем позапланової документальної невиїзної перевірки, а саме з порушенням вимог статті 79 ПК України, а тому оскаржувані податкові-повідомлення-рішення, прийняті на підставі матеріалів перевірки, проведеною з порушенням встановленого законом порядку, є також протиправними та з огляду на означену вище правову позицію Верховного Суду підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 не є додатковим благом, у силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України правового врегулювання, однак необхідною передумовою є саме зміна валюти кредитування. Доказів того, що така умова мала місце, або що позивачу відмовлено банком у застосуванні такої умови сторонами не надано, а судом не встановлено.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 29.01.2019 у справі № 821/707/17, від 05.11.2019 у справі № 821/465/17, від 25.03.2020 у справі № 813/3283/17, від 10.04.2020 у справі № 500/583/19.

Згідно частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 1025,15 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату від 31 липня 2020 року (арк. справи 36).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1025,15 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 21 травня 2019 року № та № ,- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2019 року № , № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (за місцезнаходженням: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) на користь ОСОБА_1 ( за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1025 (одна тисяча двадцять п`ять ) гривень15 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складено у нарадчій кімнаті та проголошено 19 листопада 2020 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко