Справа № 460/1475/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1475/20 пров. № А/857/7241/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Рівненській області та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 460/1475/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-23636-17 на суму 28589,44 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-23636-17 на суму 21 030,90 грн. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-23636-17 на суму 7558,54 грн відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 618,51 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Із таким судовим рішенням не погодилися позивач і відповідач та подали апеляційні скарги.

Головне управління ДПС у Рівненській області вважає, що рішення в частині задоволення позовних вимог прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не здійснив нарахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відтак контролюючим органом правомірно визначено зобов`язання з єдиного внеску в сумі 7558,54 грн, що стало підставою для прийняття вимоги №Ф-23636-17 від 17.05.2019.

ОСОБА_1 вважає, що рішення в частині відмови у задоволенні позову ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій частині, яким позов задовольнити. Обгрунтовуючи незгоду з рішенням суду першої інстанції, зазначає, що суд не врахував положень Закону №2464-VI і неправильно витлумачив пункт 4 розділу VI Інструкції №449, залишив поза увагою, що за змістом цього пункту вимога формується виключно на підставі двох даних: актів документальних перевірок та облікових даних з ІС; звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІС. Вважає, що самі по собі відомості з ІКП не могли бути прийняті судом як доказ, оскільки такі є підставою призначення перевірки, під час проведення якої у платника внеску виникає право надати пояснення, що становить мінімальний стандарт права особи на участь у процесі прийняття рішення. Зазначає, що оскільки рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1256/19 від 31.07.2019, що набрало законної сили 31.08.2019, у справі №460/2094/19 від 30.10.2019, що набрало законної сили 17.02.2020, вимога відповідача №Ф-23636-17 від 13.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн, вимога №Ф-23636-17 від 09.08.2019 про сплату боргу (недоїмки) на суму 23785,08 грн скасовані частково, тобто відповідно до глави 4 розділу V Порядку №422 є «Анульованими» в ІС відповідача до формування нового рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась. Тому граничний строк сплати за ними не настав оскільки відповідач не приймав нового, узгодженого рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

Також зазначає, що на підставі підпункту 2 глави 4 Розділу V Порядку №422 внаслідок оскарження вимог, з дати отримання відповідачем першої ухвали суду про відкриття провадження у справі №460/1256/19 за позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування вимоги від 13.05.2019 про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-23636-17 в розмірі 21030,90 грн, в ІКП не можуть відображатися та не можуть брати участі у розрахунках донараховані/зменшені суми до настання граничного строку сплати узгодженої за цією вимогою суми.

Позивач подав відзив на апеляціну скаргу відповідача та просив залишити її без задоволення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача та просив залишити її без задоволення.

Оскільки апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю РН № 1146 від 29.01.2015, здійснює адвокатську діяльність індивідуально (а.с. 10)

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №460/1256/19, яке набрало законної сили 31.08.2019, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 13.05.2019 № Ф-23636-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області № Ф-23636-17 від 13.05.2019 в частині сплати боргу (недоїмки) в сумі 704 грн. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області № Ф-23636-17 від 13.05.2019 в частині сплати боргу (недоїмки) в сумі 20326,90грн відмовлено.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі № 460/2094/19, яке набрало законної сили 17.02.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 №Ф-23636-17 на суму 21030,90 грн. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 №Ф-23636-17 на суму 2754,18 грн - відмовлено.

Також, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 у справі №460/3614/19, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн. Вказане рішення суду на момент розгляду справи законної сили не набрало.

17.02.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23636-17 зі сплати єдиного внеску на суму 28589,44 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою контролюючого органу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, зокрема особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частинами 1, 2 статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону № 2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз.2 п.2 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів у зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VIІ цієї Інструкції.

Вимогами п. 3, 4 Розділу VI передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відтак, враховуючи наведене вище, платник єдиного внеску має обов`язок зі сплати єдиного внеску щоквартально, з терміном сплати до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Періодами для обрахування недоїмки та формування вимог, у випадку виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованої та/або не сплаченої на кінець календарного місяця суми єдиного внеску, є попередній квартал відповідного року.

Як враховано судом першої інстанції, з інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що станом на дату формування вимоги від 17.02.2020 №Ф-23636-17, у позивача наявна заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску, станом на 31.01.2020 у загальній сумі 28589,44 грн.

Отже, спірна вимога від 17.02.2020 №Ф-23636-17 включає суми недоїмки за періоди, що відображені у вимогах від 13.05.2019 № Ф-23636-17 на суму 21030,90 грн, від 09.08.2019 №Ф-23636-17 на суму 23785,08 грн., від 11.11.2019 №Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розміром недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Враховуючи зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскарження вимоги в судовому порядку перешкоджає стягненню сум недоїмки з єдиного внеску за неузгодженою вимогою, однак не впливає на порядок формування вимог про сплату недоїмки за наступний період.

Абзацом 6 пункту 2 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (далі Порядок №422) встановлено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Пунктом 1 глави 4 Розділу V Порядку №422 передбачено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Вимогами пп. 4 п. 2 глави 4 Розділу V Порядку № 422 передбачено, що в ІКП відображається інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні формується нове повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у податковому повідомленні-рішенні/рішенні/вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи органів ДФС та виконуються процеси, описані в пункті 2 глави 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування /зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

З урахуванням наведених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при частковому скасуванні формується нова вимога про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму, що залишилась. Разом з тим, при збільшенні зазначених у вимозі сум єдиного внеску формується вимога щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа.

Крім того, у разі якщо за результатами судового оскарження вимога у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо донарахування суми не проводиться.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №460/2094/19, визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача від 09.08.2019 № Ф-23636-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області від 09.08.2019 № Ф-23636-17, в частині сплати боргу (недоїмки) в сумі 2754,18грн - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 17.02.2020.

Відтак, станом на дату формування оскаржуваної у даній справі вимоги від 17.02.2020 №Ф-23636-17, включена сума недоїмки у розмірі 2754,18 грн, набула статусу боргу та підлягала сплаті, позаяк недоїмка є узгодженою, внаслідок процедури оскарження по справі №460/2094/19.

Відтак, враховуючи збільшення зазначених у вимозі сум єдиного внеску 11.11.2019 було сформовано вимогу №Ф-236-36-17 щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 у справі №460/3614/19, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн.

Вказане рішення у справі №460/3614/19, станом на дату формування (17.02.2020) оскаржуваної у даній справі вимоги, законної сили не набрало та оскаржується до суду апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду не набрало законної сили, то на підставі даної інформації про результати судового оскарження в ІКП правомірно не відображено облікові показники (операції) щодо зменшення суми недоїмки.

В подальшому враховуючи збільшення зазначених у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-23636-17 сум єдиного внеску 17.02.2020 було сформовано вимогу №Ф-236-36-17 щодо єдиного внеску на суму 28589,44 грн. без анулювання первинного документа.

Разом з тим, на формування спірної вимоги впливали періоди формування недоїмки зі сплати єдиного внеску, що були відображені у вимогах від 09.08.2019 та 11.11.2019. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №460/2094/19, в частині визнання протиправною та скасовання вимоги відповідача від 09.08.2019 № Ф-23636-17 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. набрало законної сили 17.02.2020. Однак сума боргу (недоїмки) в розмірі 21030,90 грн. на момент формування вимоги №Ф-23636-17 від 17.02.2020 протиправно не була відображена в ІКП та включена в облікові показники щодо донарахування суми недоїмки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-23636-17 від 17.02.2020 слід визнати протиправною та скасувати у частині визначення боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1 на суму 21030,90 грн.

Колегія суддів зазначає, що безпідставним є твердження апелянта про те, що до закінчення процедури узгодження вимог, відповідач безпідставно надіслав оспорювану вимогу, оскільки формування та направлення контролюючим органом нової чергової вимоги з наростаючий підсумком суми боргу (недоїмки) під час процедури оскарження, чинним законодавством не передбачено.

Щодо збільшення суми недоїмки у розмірі 7558,54 грн, слід зазначити наступне.

Згідно вимог до пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно із пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (пункт 4 розділу VI Інструкції №449).

Позивач є платником єдиного внеску, а тому відповідач має право обчислювати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені платником у встановлений Закон строк, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки), позаяк періодом для обрахування недоїмки та формування вимог, у випадку виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованої та/або не сплаченої на кінець календарного місяця суми єдиного внеску, є попередній квартал відповідного року.

З урахуванням наведеного, наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, враховуючи узгодженість недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 2754,18 грн згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №460/2094/19 та збільшення сум недоїмки зі сплати єдиного внеску за ІІІ і ІV квартал 2019 року, що прослідковується з ІКП позивача, відповідачем правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму збільшення у розмірі 7558,54 грн без анулювання первинного документа.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, та необхідність часткового скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-23636-17.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скаргі Головного управління ДПС у Рівненській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 460/1475/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула