Справа № 200/4195/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року справа №200/4195/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника позивача Трофімчук В.В., представника Донецької обласної державної адміністрації Волковій К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року (повний текст складено 13 серпня 2020 року в м. Слов`янськ) та додаткове рішення від 27 серпня 2020 року (повний текст складено 01 вересня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/4195/20-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, третя особа Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2020 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Донецької обласної державної адміністрації, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, третя особа Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зафіксоване у Протоколі №14 від 05.11.2019 року, в частині відмови у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачі посвідчення; зобов`язання прийняти рішення про видачу посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1) серії А синього кольору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15.08.1994 року Донецьким облвиконкомом. Згідно з вкладкою № НОМЕР_2 , виданою 01.09.1997 року Донецькою облдержадміністрацією, позивачу надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та встановлено першу групу інвалідності, що пов`язана з профзахворюванням, викликаним аварією на ЧАЕС безстроково на підставі акту огляду МСЕК №279474 від 08.12.2011 року. Рішенням, оформленим протоколом №14 від 05.11.2019 року, Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмовила у встановленні статусу Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1), відмовила у видачі відповідного посвідчення, визнала безпідставною видачу посвідчення, у зв`язку з тим, що позивач відпрацював у зоні відчуження менше 30 календарних днів у 1989 році, а саме 3 дні. Рішення відповідача вважає протиправним, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 200/4195/20-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, викладене у протоколі №14 від 05.11.2019 року, в частині відмови у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 . Зобов`язано Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 1) серії А синього кольору.

26.05.2020 позивач до суду першої інстанції надав заяву про прийняття рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення у справі для надання йому часу зібрати докази їх понесення.

18.08.2020 судом першої інстанції отримано заяву позивача про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат у справі. В зазначеній заяві позивач просив суд стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 10 750,00 грн.

Додатковим рішенням від 27 серпня 2020 року у справі № 200/4195/20-а заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійки. У задоволенні решти викладених у заяві про розподіл судових витрат вимог відмовлено.

Донецькою обласною державною адміністрацією на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року та додаткове рішення від 27 серпня 2020 року подано апеляційні скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду від 13 серпня 2020 року зазначено, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, оскільки для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС необхідне документальне підтвердження періоду роботи (служби) у зоні відчуження, а диференція пільг і компенсацій залежить від встановленої категорії.

В обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення від 27 серпня 2020 року зазначено, що визначені суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, не надають підстав для прийняття додаткового рішення.

Представник Донецької обласної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача, вважаючи рішення суду першох інстанції законним і обгрунотованим.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 18 серпня 1999 року), має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане Донецьким обласним виконавчим комітетом 15 серпня 1994 року. В посвідченні зазначено, що воно безстрокове та діє на всій території України, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р., що підтверджується відповідним посвідченням Серія НОМЕР_4 , яке видане 16 березня 1998 року, та встановлено 2 категорію для надання пільг, є учасником ліквідації (а.с. 19-20).

Відповідач 1 - Донецька обласна державна адміністрація, відповідач 2 - Донецька обласна державна адміністрація в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Третя особа - Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації ().

Так, судом встановлено, що 25.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про розгляд його особової справи щодо встановлення статусу особи Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році та видати посвідчення встановленого зразка, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян категорії 1 серії А.

19.11.2019 року Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради супровідним листом за №01-14/9581 повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відмовою у встановленні статусу Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1) та видачі відповідного посвідчення з 01.12.2019 року припинено виплати відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с 10)

Відповідно до витягу з протоколу №14 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 05.11.2019 року вирішено відмовити у встановленні ОСОБА_1 статусу Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1) та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з тим, що заявник відпрацював у зоні відчуження менше 30 календарних днів у 1989 році, а саме 3 дні та визнано безпідставною видачу посвідчення. Зазначено, що посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. (а.с. 11)

На підставі експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професіонального характеру від 08.12.1992 року №8508/57-12, зазначено що експертною радою встановлено діагноз по виявленим захворюванням, пов`язаних з роботами на Чорнобильській АЕС. (а.с. 21)

На підставі архівної довідки від 23.10.2013 року № общ/86403, що наказом командира в/ч 19772 від 17 квітня 1989 року №89 значиться: Вважати таким, що прибув на службове відрядження для участі в заходах, ОСОБА_1 Наказом командира в/ч 19772 від 18 квітня 1989 року №90 значиться: Вважати таким, що вибув 18 квітня у службове відрядження у в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , ОСОБА_1 Наказом командира в/ч 19772 від 21 квітня 1989 року №93 значиться: Вважати таким, що прибув зі службового відрядження в/ч 06407 20 квітня, ОСОБА_1 (а.с. 22)

Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АА №232033 від 10.06.1994 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково, причина: профзахворювання, викликане аварією на ЧАЕС. (а.с. 25)

Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АД №232642 від 25.12.1995 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково, причина: профзахворювання, викликане аварією на ЧАЕС. (а.с. 26)

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ №279474 від 08.12.2018 року ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності безстроково, причина: профзахворювання, викликане аварією на ЧАЕС. (а.с. 27)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Краматорської міської ради від 04 серпня 1994 року №72, ОСОБА_1 відноситься до І категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с. 32)

З наявних документів висновки МСЕК та довідки не є скасованими або оскарженими.

Спірним питанням у справі є правомірність відмови у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачі відповідного посвідчення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Відповідно до ст.ст. 10, 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон) учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які, крім інших, були тимчасово направлені або відряджені у 1986-1987 роках для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України про Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян № 551 від 11 липня 2018 р. (в редакції,що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян ( далі - Порядок).

Постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 набрала чинності з 25.07.2018.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян(далі - Постанова №551) затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

При цьому, пунктом 3 Постанови №551 передбачено дозвіл до 01.01.2019 використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 20.01.1997 № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 21.08.2001 № 1105 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51.

У пункті 7 зазначеної постанови зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям:

- забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них;

- утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення;

- провести до 1 січня 2020 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень: особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Постановою Кабінету Міністрів України про Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян № 551 від 11 липня 2018 р. (в редакції,що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян ( далі - Порядок).

Відповідно до зазначеного Порядку визначено процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п.2 Порядку визначено,що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 3 визначено, що особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 1) серії А синього кольору.

Відповідно до пункту 11 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

1) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

2) особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою;

3) хворим на променеву хворобу внаслідок Чорнобильської катастрофи - на підставі висновку уповноваженої медичної комісії не нижче обласного рівня або спеціалізованої медичної установи Міноборони, МВС, СБУ, які мають відповідну ліцензію МОЗ (далі - експертні комісії), та акта за формою Н-1;

4) потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4);

5) особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5);

6) особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6);

7) особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 7);

8) дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки 8-10);

9) громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Судом встановлено, що у 15 серпня 1994 році позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 без обмеження строку дії, відповідно до якого визначено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказані докази є самостійною підставою для заміни (видачі) посвідчення відповідно до пункту 11 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, тобто стосуються безпосередньо позивача.

Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.08.2018 р. №1026/5-18 на виконання абзацу 3,4 пункту 7 вищевказаної Постанови № 551 затверджено Положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пунктів 1, 4 зазначеного Положення, комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, який утворюється розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації з метою вирішення питань щодо визначення статусу осіб, в тому числі учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними завданнями Регіональної комісії є: аналіз та розгляд документів, які відповідно до Порядку видачі посвідчень є підставою для видачі посвідчень; розгляд питань щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії, прийняття рішення щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень згідно з нормами Порядку.

Відповідно до пункту 5, регіональна комісія має право: розглядати матеріали особових справ осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за поданням органів, визначених п.11 Порядку; повертати відповідним органам матеріали особових справ осіб на доопрацювання…; приймати рішення щодо направлення особових справ громадян на розгляд комісії при Мінсоцполітики зі спірних питань визначення статусу осіб…; вносити клопотання уповноваженій особі облдержадміністрації щодо прийнятого Регіональною комісією рішення про видачу посвідчення та подовження дії посвідчень, у разі продовження МСЕК строку інвалідності на період, на який вставлено групу інвалідності...; у разі необхідності залучати до участі у своїй роботі експертів для встановлення (підтвердження) статусу осіб...; запитувати та одержувати в уставленому порядку… інформацію та ін. матеріали, необхідні для виконання покладених обов`язків.

Суд звертає увагу, що рішення про скасування довідки МСЕК серії 10 ААБ №279474 від 08.12.2018 року відповідачем до суду не надано.

Згідно положень ст.65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку №551 встановлено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Судом встановлено, що на підставі витягу з протоколу №14 Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 05.11.2019 року вирішила відмовити у встановленні заявнику статусу Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1) та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з тим, що заявник відпрацював у зоні відчуження менше 30 календарних днів у 1989 році, а саме 3 дні та визнати безпідставною видачу посвідчення.

У свою чергу, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема категорії - 1, є одночасна сукупність таких умов: 1) встановлення цій особі інвалідності та 2) наявність довідки МСЕК про причинно-наслідковий зв`язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.

Окрім того, позивачу вже було встановлено, статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ні в судовому, ні в іншому порядку цього статусу не позбавлено.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання посвідчення категорії 1.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 3 Конституції України Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зафіксоване у протоколі №14 від 05.11.2019 року, в частині відмови у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачу посвідчення позивачу та зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу позивачу посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 1) серії А синього кольору.

Щодо розгляду апеляційної скарги Донецької обласної державної адміністрації на додаткове рішення від 27 серпня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п.п. 1, 2, 5 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підтвердженням надання правової допомоги, окрім іншого, є розрахунок погодинної вартості правової допомоги, який також може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок вартості правової допомоги має відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги № 6 від 01.04.2020, укладений між сторонами позивачем (клієнт), в особі якого діє Якубова Олена Валеріївна (за нотаріально посвідченою довіреністю від 18.12.2019, копія якої також наявна в матеріалах справи), та адвокатом Трофімчуком Віталієм Вікторовичем із додатком № 1 Тариф вартості юридичних послуг; ордер від 13.04.2020 про надання правової допомоги Трофімчуком В.В. позивачу, виданий на підставі договору № 6 від 01.04.2020; детальний опис витрат на правничу допомогу за договором № 6 від 01.04.2020 на суму 10750 грн.; акт від 14.08.2020 про підтвердження наданих послуг за договором № 6 від 01.04.2020, підписаний між сторонами; квитанція до прибуткового касового ордеру № 21 від 14.08.2020 про прийняття адвокатом від позивача 7000 грн. (частина оплати правничої допомоги у справі № 200/4195/20-а).

За п.п. 1.1, 2.3 договору про надання правової допомоги № 6 від 01.04.2020 його предметом є надання клієнту правової допомоги у вигляді представництва інтересів у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема представляти інтереси клієнта в судах.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору гонорар адвоката розраховують із вартості відповідно до тарифу (додаток № 1). Клієнт зобов`язується сплатити гонорар у день підписання акту наданих послуг.

Відповідно до п. 4.1 договору він набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За відображеним у детальному описі витрат на правничу допомогу за договором № 6 від 01.04.2020 на загальну суму 10750 грн. остання складається з: 750 грн. складання та спрямування адвокатського запиту від 02.04.2020 (1 година підготовка проекту запиту, роздруківка, виготовлення та завірення копій, спрямування запиту адресату); складання та спрямування позовної заяви (6 годин вивчення документів, опрацювання судової практики, норм законодавства, підготовка проекту позовної заяви, роздруківка, виготовлення та завірення копій); складання та спрямування відповіді на відзив відповідачу 1 (3 години опрацювання відзиву, підготовка проекту відповіді, роздруківка, спрямування відповіді відповідачу); складання та спрямування відповіді на відзив відповідачу 2 (3 години опрацювання відзиву, підготовка проекту відповіді, роздруківка, спрямування відповіді відповідачу).

Вказані суми відповідають відображеним у додатку № 1 до договору (Тариф вартості юридичних послуг), де визначено, що вартість підготовки адвокатського запиту становить 750 грн. за 1 документ, вартість складання проекту позовної заяви 5000 грн. за 1 документ, складання проекту відповіді на відзив 2500 грн. за 1 документ.

Суд зауважує, що згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Щодо вартості надаваних адвокатом послуг суд зауважує, що їх вартість була визначена одразу при складанні договору (як фіксований тариф за складання певного документу), а отже встановлена без врахування часу, що в подальшому був витрачений адвокатом на їх надання.

Судом першої інстанції зазначено, що ухвалою від 27.04.2020 про відкриття провадження у справі її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 29.07.2020 позивачу відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження, оскільки дана справа є справою незначної складності.

Зважаючи на наведене, визначена заявником вартість послуг зі складання позовної заяви у розмірі 5000 грн. є необґрунтовано завищеною.

Стосовно підготовки 2 відповідей на відзиви відповідачів на позов суд вказує, що як зазначено в рішенні Донецького окружного адміністративного суду, прийнятому за наслідком розгляду цієї справи, відповіді на відзив є аналогічними за змістом позову. Крім цього, вони є майже тотожними один одному. Також слід звернути увагу, що позовні вимоги взагалі заявлені лише до відповідача 2.

Таким чином, вартість послуг з підготовки відповідей на відзиви також завищено.

Також суд зауважує, що у описі вартості наданих послуг з підготовки адвокатського запиту, позову, відповідей на відзиви не визначено, що мається на увазі під наданням у складі цих робіт послуг з роздруківки документу, виготовленні та завіренні копій, спрямування документу. Так, суду невідомо, чи включені до їх вартості певні витрати на безпосередньо копіювання, роздруківку, доставку документів. Серед наявних в матеріалах справи документів наявні поштові квитанції про направлення відповідачам та третій особі кожного з 2 відповідей на відзиви 6 квитанцій по 17 грн. Інших відповідних доказів понесення адвокатом витрат з роздруківки документа, виготовлення та завірення копій, спрямування документу суду не надано.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Здійснені адвокатом послуг за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет розумності, справедливості, неминучості - критерії, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає, що сума витрат позивача на професійну допомогу, пов`язану зі справою, що заявлена до відшкодування у розмірі 10750 грн. є необґрунтованою та завищеною, у зв`язку з чим вважає за можливе присудити на користь позивача 5000 грн.

Щодо сплати позивачем лише частини вартості наданих послуг (7000 грн.) та посилань відповідача 1 на те, що надана квитанція взагалі не доводить факту проведення оплати послуг суд зазначає, що внесення клієнтом оплати за послугу адвоката стосується суто договірних відносин між адвокатом та клієнтом. До цього ж, договір від № 6 від 01.04.2020 відповідно до його п. 4.1 діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Також із врахуванням змісту п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову, та часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року та додаткове рішення від 27 серпня 2020 року у справі № 200/4195/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року та додаткове рішення від 27 серпня 2020 року у справі № 200/4195/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко