Справа № 200/6657/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Справа№200/6657/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Гажитової О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача 1 не з`явився,

представника відповідача 2 Задоєнка О.В.,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків ОГП в органах внутрішніх справ;

- визнати протиправною бездіяльність керівництва ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецької області та управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції щодо неприйняття рішення за результатами підготовки матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків ОГП в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати керівництво ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області та управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції підготувати матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за заявою від 19 лютого 2020 року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 22 березня 2019 року (200 х 1 921грн.) = 384 200 грн. та направити їх до МВС України;

- зобов`язати МВС України підготувати висновок та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за заявою від 19 лютого 2020 року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 22 березня 2019 року (200 х 1 921грн.) = 384200 грн.

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 384200 грн. одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням службових обов`язків ОГП в органах внутрішніх справ

- стягнути з МВС України та ГУМВС України в Донецької області на користь ОСОБА_1 15 000грн відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним рішеннями органу чи посадової особи при розгляді його заяви від 19 лютого 2020 року та порушенням строку її розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 19 лютого 2020 року він звернувся до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків по ОГП та надав всі наявні підтверджуючі документи. Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції, розглянувши наданий позивачем пакет документів, відмовилось підготувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21 жовтня 2015 року №850.

Листом від 05 червня 2020 року №03/07-2020/68362 Департамент фінансово-облікової політики МВС України, дав відповідь що матеріали надіслані позивачем, повернуті та зазначено причину неможливості прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги а саме: з дати первинного огляду МСЕК у 1998 році до повторного огляду у 2019 році пройшло більше двох років, дана обставина суперечить вимогам п. 4 Порядку №850.

Листом №С-57 лк від 25 травня 2020 року ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Донецькій області повідомила позивача про повернення матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги без погодження, а також зазначено причину неможливості прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, а саме: з дати первинного огляду МСЕК у 1998 році до повторного огляду у 2019 році пройшло більше двох років, дана обставина суперечить вимогам п.4 Порядку № 850.

Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

В розумінні п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності є дата, визначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

МВС України не приймало рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тільки надавши відповідь листом, допустило протиправну бездіяльність, тому для повного захисту прав необхідно визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ / том 1 а.с.1-11/.

31 серпня 2020 року відповідачем 1 через відділ діловодства та документообігу суду засобами поштового зв`язку надано відзив на позов. У своєму відзиві Міністерство внутрішніх справ України зазначає, що за інформацією Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, наданої на запит представника МВС, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Порядку до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України не надходили, тому питання призначення йому одноразової грошової допомоги Департаментом не розглядалося, жодних рішень з порушеного питання не приймалося.

Крім того, позивачем не надано докази про порушення його прав збоку МВС України. Позивачем не доведено існування факту порушення чинного законодавства та/або його законних прав та інтересів з боку Міністерства внутрішніх справ України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Позовна вимога щодо зобов`язання МВС України підготувати висновок та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за заявою від 19 лютого 2020 року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Враховуючи пункт 8 Порядку висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 зобов`язані складати працівники органу внутрішніх справ, в якому позивач проходив службу, тобто ГУМВС України в Донецькій області.

Отже вимога позивача зобов`язати МВС підготувати висновок щодо виплати йому грошової допомоги є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Порядку до ДФОП не надходили, тому питання призначення йому одноразової грошової допомоги Департаментом не розглядалося, жодних рішень з порушеного питання не приймалося. Таким чином МВС України об`єктивно було позбавлено можливості прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи положення п. 9, 11 Порядку МВС приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги, а виплату зазначеної допомоги проводить орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, тобто ГУМВС України в Донецькій області. Отже, вимога позивача стягнути з МВС на користь ОСОБА_1 384 200грн. одноразової грошової допомоги є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Зазначає, що ні позовна заява, ні додатки до неї не містять доказів наявності протиправних дій (бездіяльності МВС України) відносно позивача, наявності моральних страждань у позивача з вини Міністерства внутрішніх справ України, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою (якщо така є) та діями МВС. Просить суд відмовити у задоволенні позову /том 1 а.с.160-168/.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів надала пояснення, в яких зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 01 лютого 1980 року до 21 квітня 1998 року. Остання посада - начальник відділення Андріївського СВМ Слов`янського РВ ГУМВС України в Донецькій області. 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до УФЗБО ГУНП в Донецькій області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку зі зміною групи інвалідності з третьої на другу. Листом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області від 26 лютого 2020 року №122лк позивачеві було повернуто матеріали на призначення одноразової грошової допомоги із зазначенням причини неможливості прийняття рішення, а саме - проходження повторного огляду після первинного огляду МСЕК строком більше, аніж 2 роки.

ОСОБА_1 помилково звернувся до МВС України, ГУМВС України в Донецькій області із позовом про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, оскільки ця допомога є похідною виникнення страхової події та виплати застрахованій особі страхової виплати.

Оскільки позивачу не було виплачено страхову суму, то в нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Висновок службового розслідування не є документом, який свідчить про підстави виплати страхової суми, а відтак і відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 не додано до заяви про виплату одноразової грошової допомоги копії акта розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС, що є обов`язковою умовою при отриманні одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку № 850.

Посилання позивача на те, що йому було спричинено матеріальну шкоду у вигляді купівлі лікарських засобів для підтримання стану здоров`я, є безпідставними. Отримання II групи інвалідності є наслідком погіршення стану здоров`я внаслідок травми, отриманої у 1998 році, та настанням похилого віку, а не, як вважає ОСОБА_1 , внаслідок незаконних дій працівників УФЗБО ГУНП в Донецькій області. Просить суд відмовити у задоволенні позову /том 1 а.с.191-198/.

30 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, надісланий відповідачем 2 засобами поштового зв`язку. У своєму відзиві Головне управління Національної поліції в Донецькій області зазначає наступне. ОСОБА_1 помилково звернувся до МВС України, ГУМВС України в Донецькій області із позовом про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, оскільки ця допомога є похідною виникнення страхової події та виплати застрахованій особі страхової виплати.

Оскільки позивачу не було виплачено страхову суму, то в нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Висновок службового розслідування не є документом, який свідчить про підстави виплати страхової суми, а відтак і відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 не додано до заяви про виплату одноразової грошової допомоги копії акта розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС, що є обов`язковою умовою при отриманні одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку № 850. Просить суд відмовити у задоволенні позову/том 2 а.с.8-15/.

Ухвалою суду від 20 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху /том 1 а.с.72-73/.

У встановлений судом строк суду, позивачем усунуто недоліки позовної заяви та надано клопотання про поновлення строку звернення до суду /том 1 а.с.76-88/.

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди та відкрито провадження в адміністративній справі №200/6657/20-а. Призначено підготовче засідання на 21 серпня 2020 року /том 1 а.с.89-90/.

07 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання третьої особи про надіслання матеріалів по справ /том 1 а.с.99-101/.

14 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 1 про розгляд справи в режимі відеоконференції, надіслане засобами електронного зв`язку, та 19 серпня 2020 року надійшло аналогічне клопотання надіслане засобами поштового зв`язку /том 1 а.с.107-109,125-126/.

Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року клопотання Міністерства внутрішніх справ України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/6657/20-а задоволено /том 1 а.с.122-123/.

20 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання третьої особи, надіслане засобами електронного зв`язку про надання додаткового строку для підготовки пояснень /том 1а.с.136-138/.

21 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 1, надіслане засобами електронного зв`язку про продовження строку для надання відзиву /том 1а.с.140-142/.

21 серпня 2020 року судом відкладено підготовче судове засідання за клопотанням представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, для підготовки ним пояснень та надання відповідачами відзивів на позовну заяву до 16 вересня 2020 року.

31 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції /том 1 а.с.157-159/.

31 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача 1 з додатками /том 1 а.с.160-174/.

01 вересня 2020 року через відділ діловодства та документообігу суду позивачем надано відповідь на відзив МВС України /том 1 а.с.188-190/.

02 вересня 2020 року на адресу суд надійшли письмові пояснення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів /том 1 а.с.191-198/.

04 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи /том 1 а.с.204/.

04 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив позивача на пояснення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів /том 1 а.с.205-206/.

09 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача 2 про його заміну на належного /том 1 а.с.207/.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року замінено первісного відповідача управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області, належним Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області /том 1 а.с.209-210/.

28 вересня 2020 року на адресу суд надійшло клопотання третьої особи про проведення засідання, що призначено на 07 жовтня 2020 року в режимі відеоконференції /том 1 а.с.218-220/.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено /том 2 а.с.2-3/.

30 вересня 2020 року надійшов відзив відповідача 2 Головного управління Національної поліції в Донецькій області /том 2 а.с.8-15/.

30 вересня 2020 року на адресу суд надійшло клопотання третьої особи про проведення засідання, що призначено на 07 жовтня 2020 року в режимі відеоконференції /том 2 а.с.20-22/.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання Міністерства внутрішніх справ України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено /том 2 а.с.26-27/.

05 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив Головного управління Національної поліції в Донецькій області, надіслана електронною поштою /том 1 а.с.28-33/.

05 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив Головного управління Національної поліції в Донецькій області, надіслана засобами поштового зв`язку /том 1 а.с.34-36/.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати 07 жовтня 2020 року продовжено підготовче провадження до 21 жовтня 2020 року.

08 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог /том 2 а.с.54-56/.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року судом витребувано докази/том 2 а.с.57-58/.

12 жовтня 2020 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача 2 на відповідь позивача на відзив /том 2 а.с.62-65/.

15 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про проведення засідання, що призначено на 21 жовтня 2020 року в режимі відеоконференції /том 2 а.с.73-75/.

15 жовтня 2020 року надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог /том 2 а.с.79-80/.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено /том 2 а.с.82/.

19жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про долучення копій документів витребуваних судом ухвалою від 08 жовтня 2020 року /том 2 а.с.83-118/.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року повернуто ОСОБА_1 заяву про уточнення позовних вимог в адміністративній справі №200/6657/20-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди /том 2 а.с.119-120/.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі №200/6657/20-а та призначено судовий розгляд на 04 листопада 2020 року.

23 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про долучення копій документів витребуваних судом ухвалою від 08 жовтня 2020 року /том 2 а.с.133-165/.

23 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь відповідача 2 на заву позивача про уточнення позову /том 2 а.с.169-172/.

30 жовтня 2020 року на адресу суду, позивачем надано копії документів / том 2 а.с.177-179/.

30 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про доручення до матеріалів справи документів /том 2 а.с.183-186/.

02 листопада 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про доручення до матеріалів справи документів /том 2 а.с.188-223/.

04 листопада 2020 року судом відкладено судовий розгляд у зв`язку із неявкою представників відповідачів до 18 листопада 2020 року.

09 листопада 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, що призначено на 04 листопада 2020 року / том 2 а.с.226/.

11 листопада 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про проведення 18 листопада 2020 року судового засіданні в режимі відеоконференції /том 3 а.с.2-4/.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповідях на відзиви. Просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 2 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, пенсіонером органів МВС /том 1 а.с.12-13,14,15/.

Відповідач 1 Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідач 2 - Головне управління Національної поліції в Донецькій області зареєстровано в якості юридичної особи (), є органом державної влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Тобто є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 01 лютого 1980 року до 21 квітня 1998 року. Остання посада - начальник відділення Андріївського СВМ Слов`янського РВ ГУМВС України в Донецькій області».

Відповідно до довідки МСЕ №118479 18 серпня 1998 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків /том 1 а.с.19/.

22 березня 2019 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААБ №054412 /том 1 а.с.20/.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до УФЗБО ГУНП в Донецькій області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку зі зміною групи інвалідності з третьої на другу.

Листом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області від 26 лютого 2020 року №122 лк позивачеві було повернуто матеріали на призначення одноразової грошової допомоги із зазначенням причини неможливості прийняття рішення, а саме - проходження повторного огляду після первинного огляду МСЕК строком більше, аніж 2 роки.

Не погодившись із даною відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Позивач вважає, що йому належить право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850), оскільки у 2019 році йому встановлено II групу інвалідності, пов`язаного з травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ станом на дату втрати чинності Закону України «Про міліцію» було врегульовано статтею 23 цього Закону та Порядком №850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» (зі змінами) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав травму під час виконання службових обов`язків 18 вересня 1997 року /том 1 а.с.62/.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції 04.04.1995) працівник міліції підлягав обов`язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій.

Частиною 6 цієї статті визначалось, що у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 №59 затверджено Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - Положення № 59).

Пунктом 1 Положення №59 визначено, що страхові платежі з державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ, джерелом яких є кошти державного бюджету, включаючи витрати страховиків, уповноважених для здійснення цього виду страхування, на його проведення в розмірі 6 відсотків загальної суми цих платежів, вносяться МВС на спеціальний рахунок страховиків, уповноважених для здійснення цього виду страхування.

Розміри страхових платежів визначаються щорічно страховиками, уповноваженими для здійснення цього виду страхування, за погодженням з Мінфіном під час формування бюджету на наступний рік.

Підпунктом «б» пункту 2 цього Положення визначено, що особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 (далі - Положення № 488).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 вказані страхові виплати не виплачувались.

Державне страхування працівників міліції регулювалось Законом України «Про страхування». Пунктом 3 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що в Україні здійснюються певні види обов`язкового страхування, серед яких державне особисте страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ.

Статтею 7 цього Закону визначено поняття «страховий ризик» та «страховий випадок». Так, страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачувана договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ОСОБА_1 додано до позову копію висновку службового розслідування, проведеного за результатами нещасного випадку, який з ним трапився під час виконання службових обов`язків, але не додано копію акту розслідування нещасного випадку, який є обов`язковим документом для нарахування та виплати страхових сум застрахованому.

Нарахування і виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності є наслідком виплат страхових сум застрахованій особі. В даному випадку виплаті одноразової грошової допомоги передує виплата страхової суми. Статтею 24 Закону України «Про страхування» визначені порядок та умови виплати страхових сум та страхового відшкодування. Частина 1 цієї статті визначає, що виплата страхових сум і страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. ОСОБА_1 не додавався страховий акт, який підтверджував виплату йому страхової суми, оскільки відсутні документи на підтвердження страхового випадку, який, в свою чергу, є обов`язковою передумовою виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 7 Положення №488 визначено, що вимоги щодо виплати страхової суми застрахований або його спадкоємці можуть пред`явити Національній акціонерній страховій компанії «ОРАНТА» протягом трьох років з дня настання страхової події. Позивач не звертався до НАСК «Оранта» із позовом про стягнення належних йому страхових сум.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 помилково звернувся до МВС України, ГУМВС України в Донецькій області із позовом про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, оскільки ця допомога є похідною виникнення страхової події та виплати застрахованій особі страхової виплати.

Оскільки позивачу не було виплачено страхову суму, то в нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Висновок службового розслідування не є документом, який свідчить про підстави виплати страхової суми, а відтак і відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 не додано до заяви про виплату одноразової грошової допомоги копії акта розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС, що є обов`язковою умовою при отриманні одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку №850.

Вирішуючи питання щодо наявності порушення зі сторони МВС України прав та законних інтересів позивача (протиправної бездіяльності) суд звертає увагу на наступне.

Передумовою для захисту адміністративним судом прав особи є встановлення факту порушення прав такої особи.

Однією із позовних вимог позивача є визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків ОГП в органах внутрішніх справ.

Так, питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Департаментом фінансово-облікової політики МВС не розглядалося, жодних рішень з порушеного питання не приймалося.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд погоджується із відповідачем 1, що відсутність існування факту порушення чинного законодавства та/або його законних прав та інтересів ОСОБА_1 з боку Міністерства внутрішніх справ України, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині також.

Згідно п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Враховуючи п. 8 Порядку №850 висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 зобов`язані складати працівники органу внутрішніх справ, в якому позивач проходив службу, тобто ГУ МВС України в Донецькій області.

Отже вимога позивача щодо зобов`язання МВС підготувати висновок щодо виплати йому грошової допомоги є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Порядку №850 до Департаменту фінансово-облікової політики МВС не надходили, тому питання призначення йому одноразової грошової допомоги Департаментом не розглядалося, жодних рішень з порушеного питання не приймалося.

Суд погоджується, що МВС України було позбавлено можливості прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи положення п. 9, 11 Порядку №850 МВС приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги, а виплату зазначеної допомоги проводить орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, в даному випадку ГУ МВС України в Донецькій області.

Отже, вимога позивача щодо стягнення з МВС на користь ОСОБА_1 384 200 грн. одноразової грошової допомоги є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки відсутній факт порушення прав позивача зі сторони відповідачів, який би мав утворювати причинно-наслідковий зв`язок із заподіянням позивачу такої шкоди.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України, судом не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України( вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), Головного управління Національної поліції в Донецькій області(пр-т. Нахімова, 86, м. Маріуполь,87517, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Донецькій області (вул. Італійська,32, м. Маріуполь, 87515) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 18 листопада 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов