Справа № 280/4631/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/4631/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Чернігівське"на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року в адміністративній справі №280/4631/20 (суддя у 1 інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом Фермерського господарства «Чернігівське» до Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерськегосподарство«Чернігівське» звернулося до суду з позовом до Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 02.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62453942.

В обґрунтування позову зазначено, щоспірна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62453942 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 37599,87грн. є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивачем було направлено відповідачу заяву про повернення виконавчого документа у зв`язку із самостійною сплатою боржником грошових зобов`язань, проте державним виконавцем винесено постанову не про повернення виконавчого документа стягувачу, а про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів з примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до фактичного виконання рішення, водночас, державний виконавець в даному випадку не вчиняв дії з примусового виконання рішення суду, а заборогованість позивачем сплачена самостійно.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, якимзадовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначав, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум, а також державний виконавець не стягував у примусовому порядку суму зазначену у виконавчому листі, а тому підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору були відсутні. Так, виплата заборгованості у добровільному порядку без участі органу чи посадової особи ДВС не може вважатися заходами примусового виконання рішення, за допомогою якого державним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості. Зазначене є лише способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, щонаказом Господарського суду Запорізької області, виданим 21.05.2019 року у справі №908/422/19, наказано стягнути з Фермерського господарства «Чернігівське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротех» 302189,80 грн. основного боргу, 21153,28 грн. штрафу, 35298,25 грн. пені, 11090,37 грн. інфляційних втрат, 2943,25 грн. 3% річних та 3323,77 грн. судового збору.

На підставі даного наказу головним державним виконавцем Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Науменко Оленою Володимирівною 25.10.2019 року відкрито виконавче провадження №60418186.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інагротех» (стягувачем) подано до Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заяву від 26.06.2020 рокувих. №26/06 про відкликання виконавчого документа, в якій стягувач просить повернути наказ Господарського суду Запорізької області, виданий 21.05.2019 року у справі №908/422/19, без виконання та закрити виконавче провадження №60418186.

Постановою від 01.07.2020 року старшим державним виконавцем Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Науменко Оленою Володимирівною закінчено виконавче провадження №60418186 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

02.07.2020 року старшим державним виконавцем Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Науменко Оленою Володимирівною відкрито виконавче провадження №62453942 про стягнення з ФГ «Чернігівське» на користь відповідача виконавчого збору у розмірі 37599,87 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (тут та надалі у редакції, чинній на момент винесення спірної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нормами пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з частини 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За визначенням частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому слід зазначити, що окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 (далі Інструкція №512; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

З огляду на наведене слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення, при цьому такий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від фактично стягнутої суми.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 у справі №520/9144/18.

Також стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є обов`язком державного виконавця, а отже вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішення не є обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору.

Слід зазначити, що за правилами, встановленими частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивача на те, що державним виконавцем не вчинялися дії щодо фактичного стягнення заборгованості, а таку заборогованість сплачено ним самостійно, не є підставою для звільнення від сплати виконавчого збору.

В даному випадку спірна постанова винесене після відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 року.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, постанову Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №640/685/19 та від 28.04.2020 у справі №520/11908/18 є хибним, оскільки у даних справах суд досліджував питання стягнення виконавчого збору відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній до 28.08.2018 року), яка передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Водночас, у зв`язку із зміною правового регулювання, висновки, викладені Верховним Судом у вищевказаних постановах, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Стосовно посилань позивача на те, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження, а не повернуто виконавчий документ стягувачу, суд першої інстанції правильно зазначив, що постанова від 01.07.2020 року старшого державного виконавця Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Науменко Олени Володимирівни про закінчення виконавчого провадження №60418186 ФГ «Чернігівське» в межах даної справи не оскаржується,а тому суд не може дати їй оцінку.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що спірна постанова у цій справі прийнята з дотриманням приписів Закону України «Про виконавчий збір» та Інструкції №512 та як наслідок адміністративний позов не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чернігівське"на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року в адміністративній справі №280/4631/20- залишити без задоволення.

РішенняЗапорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року в адміністративній справі №280/4631/20- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко