Справа № 320/5365/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року № 320/5365/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн. у виконавчому провадженні № 46779781;

- визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.03.2020, постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника від 11.03.2020, що відкриті у Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", Акціонерному товаристві "Універсал Банк" у межах суми звернення стягнення у сумі 172535,60 грн., винесені державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №61300486;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 у розмірі 369,00 грн. у виконавчому провадженні №46779781;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61300565 від 24.02.2020 з примусового виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020 у виконавчому провадженні №46779781;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 47358,16 грн. у виконавчому провадженні №55526106;

- визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про арешт коштів боржника від 12.03.2020, відповідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 47358,16 грн., винесені державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №61300260;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 у розмірі 569,00 грн. у виконавчому провадженні №55526106;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61300332 від 18.02.2020 з примусового виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020 у виконавчому провадженні №55526106.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №46779781 з примусового виконання виконавчого напису № 1182, виданого 20.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, яким звернено стягнення на квартиру позивача АДРЕСА_1 , для задоволення вимог стягувача у розмірі 1725356,04 грн. Позивач зазначає, що 22.04.2019 постановою Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі його заяви, та відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Однак, не зважаючи на це, старшим державним виконавцем, 17.02.2020, була прийнята постанова про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 172535,60 грн. У подальшому, з метою виконання цієї постанови, виконавчою службою була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300489, і в її межах була прийнята постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Крім того, 17.02.2020 відповідачем прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №46779781, та на підставі цієї постанови, 24.02.2020, було відкрито виконавче провадження №61300565.

На думку позивача, вказані постанови були прийняті виконавчою службою протиправно, та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки державними виконавцями не було вчинено жодних дій та заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого напису № 1182, виданого 20.05.014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, у той час як обов`язковими передумовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання. Таким чином, позивач стверджує, що підстави для стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

Також, позивач зазначає, що в провадженні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №55526106 з примусового виконання виконавчого листа №6/755/10065/14, виданого 25.12.2014 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованість у розмірі 420300,00 грн. та пеню у сумі 50484,09 грн., а також витрати пов`язані з розглядом справи у третейському суді у сумі 2553,92 грн., з кожного судовий збір у розмірі 243,60 грн. Позивач зазначає, що у нього не було інформації про відкриття ВП №55526106, оскільки жодної поштової кореспонденції він не отримував, у зв`язку з чим володіє тільки усною інформацією наданою виконавчою службою про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Позивач стверджує, що фактичного виконання у межах виконавчого провадження №55526106 не відбувалось, внаслідок чого стягнення виконавчого збору у сумі 47358,16 грн., на його думку, за відповідною постановою є протиправним. У подальшому, з метою виконання цієї постанови, виконавчою службою була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300260, і в її межах були прийняті постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника. Крім того, 17.02.2020 відповідачем прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №55526106, та на підставі цієї постанови, 18.02.2020, було відкрито виконавче провадження №61300332.

На думку позивача, вказані постанови були прийняті виконавчою службою протиправно, та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки державними виконавцями не було вчинено жодних дій та заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа №6/755/10065/14, виданого 25.12.2014 Дніпровським районним судом м. Києва, у той час як обов`язковими передумовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання. Таким чином, позивач стверджує, що підстави для стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

Відповідачі відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв до суду не надіслали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 23.09.2020, яке відкладено на 30.09.2020 внаслідок задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

До початку розгляду справи по суті через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі у судове засідання, призначене на 30.09.2020, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження, а також беручи до уваги другу неявку в судове засідання відповідачів, належним чином повідомлених про дату час та місце судового розгляду справи, не подання ними відзивів, і зважаючи на строк розгляду даної справи, встановлений частиною 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 витребувано від Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії виконавчих проваджень: №46779781, №55526106, №61300489, №61300565, №61300260, №61300332.

На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2020, Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надіслано до суду витребувані судом докази по справі, а саме копії матеріалів виконавчих проваджень: №61300565, №61300260, №61300489, №61300332.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 06.03.2015 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №46779781 з примусового виконання виконавчого напису № 1182 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.05.2014 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення вимог стягувача у розмірі 1725356,04 грн. на користь ПАТ «Альфа-Банк» .

З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві вбачається, що 22.04.2019 стягувач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про повернення виконавчого документа без виконання, за результатом розгляду якої відповідачем була прийнята постанова від 22.04.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

17.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн., що дорівнює 10% від суми боргу за виконавчим документом - виконавчим написом №1182 виданим 20.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

17.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 369, 00 грн.

Таким чином постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження були прийняті в рамках виконавчого провадження №46779781.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300489 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №46779781 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн.

11.03.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арабаджийською О.С. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн.

11.03.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арабаджийською О.С. була прийнята постанова про арешт коштів боржника №61300489 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №46779781 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн.

Таким чином постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника були прийняті в рамках виконавчого провадження №61300489.

Також 24.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300565 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №46779781 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 369,00 грн.

22.04.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренком Р.Г. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69, 00 грн.

22.04.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренком Р.Г. була прийнята постанова про арешт коштів боржника №61300565 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №46779781 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 369,00 грн.

Таким чином постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника були прийняті в рамках виконавчого провадження №61300565.

Крім того, судом встановлено, що 16.01.2018 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №55526106 з примусового виконання виконавчого листа №6/755/10065/14, виданого 25.12.2014 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованість у розмірі 420300,00 грн. та пеню у сумі 50484,09 грн., а також витрати пов`язані з розглядом справи у третейському суді у сумі 2553,92 грн., з кожного судовий збір у розмірі 243,60 грн.

З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві вбачається, що відповідачем була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

17.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 47358,16 грн., що дорівнює 10% від загальної суми боргу за виконавчим документом - виконавчим листом № 6/755/10065/14, виданим 25.12.2014 Дніпровським районним судом м. Києва.

17.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 569, 00 грн.

Таким чином постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження були прийняті в рамках виконавчого провадження №55526106.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300260 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №55526106 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 47358,16 грн.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. була прийнята постанова про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69, 00 грн.

12.03.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арабаджийською О.С. була прийнята постанова про арешт коштів боржника №61300260 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №55526106 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн.

Таким чином постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника були прийняті в рамках виконавчого провадження №61300260.

Також 18.02.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61300332 з примусового виконання виконавчого документа - постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 №55526106 про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вищевказаних постанов, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

На час прийняття оскаржуваних постанов чинним нормативним актом, який регулював спірні правовідносини, був Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пунктів 5, 6 та 7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (пункт 5).

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (пункт 6).

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункт 7).

Так, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1404-VІІІ врегульований порядок вчинення саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження", і тому кожна окрема виконавча дія завершується відповідно до того закону, в період дії якого вона розпочата.

Суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваних постанов діяв Закон № 1404-VIII, а отже саме його положення слід застосовувати до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно о цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Приписами частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з до абзацом 2 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення та за своєю природою є санкцією, зокрема за невиконання рішення суду, виконавчого напису нотаріуса боржником.

Частина 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Спір у цій справі виник у зв`язку з різним тлумаченням правового режиму застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 вирішила виключну правову проблему у питанні застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у зв`язку з різним застосуванням й тлумаченням вказаних норм судами касаційної інстанції різної юрисдикції, зазначивши таке.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 дотримується висновку про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору вважає: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Підсумовуючи, суд зазначає, що незважаючи на дії державного виконавця, які вживались ним під час примусового виконання виконавчого напису №1182 від 20.05.2014 та виконавчого листа №6/755/10065/14, у рамках виконавчих проваджень №46779781 та №55526106, заходи примусового виконання в даному випадку не призвели до реального виконання виконавчих документів, а отже фактичне виконання виконавчого документу не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вжитими державним виконавцем заходами примусового виконання, у зв`язку з чим підстави для стягнення виконавчого збору в такому випадку не виникають.

Також судом зазначає, що відповідачем, на виконання вимог ухвали суду від 30.09.2020 не було надано витребовуваних документів, зокрема в частині матеріалів виконавчих проваджень №46779781, №55526106, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити постанови про повернення виконавчих документів стягувачам, та встановити чи зазначені в них відомості про виконання (суму, яку фактично стягнуто з боржника).

Водночас, суд зазначає, що виконавчий збір не може бути стягнутий лише на підставі повернення виконавчого документа стягувачу за заявою останнього.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності факту стягнення боргу обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

Отже для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, результатом яких є фактичне виконання виконавчого документу. Натомість дії державного виконавця у вигляді винесення постанови про відкриття виконавчого провадження тощо не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчими документами.

Враховуючи, що дії державного виконавця не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчими документами, такі дії державного виконавця не є достатніми підставами для стягнення з позивача виконавчого збору у виконавчих провадженнях №46779781, №55526106.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов: про стягнення виконавчого збору ВП №46779781 від 17.02.2020, про стягнення виконавчого збору ВП №55526106 від 17.02.2020 та про відкриття виконавчих проваджень від 24.02.2020 ВП №61300489 та від 24.02.2020 ВП №61300260.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020 ВП № 46779781 у сумі 369, 00 грн. та від 17.02.2020 ВП №55526106 у сумі 569, 00 грн., суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів щодо понесення зазначених витрат, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування цих постанов, а також постанов про відкриття виконавчих проваджень від 18.02.2020 ВП №61300332 та від 24.02.2020 ВП №61300565.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень від 24.02.2020 ВП №61300489, від 24.02.2020 ВП №61300260, від 18.02.2020 ВП №61300332 та від 24.02.2020 ВП №61300565, суд зазначає також про безпідставність прийняття відповідачем інших постанов в межах цих виконавчих проваджень, в тому числі про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень - відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, жодних належних доказів, заперечень, відзиву, які б спростовували доводи позивача не надав та не довів відсутності підстав для скасування спірних постанов.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у загальному розмірі 7254,50 грн., що підтверджується квитанціями від № від 25.06.2020, №ПН559 від 25.06.2020 та № від 25.08.2020.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 172535,60 грн. у виконавчому провадженні №46779781.

Визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.03.2020, постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника від 11.03.2020, що відкриті у Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", Акціонерному товаристві "Універсал Банк" у межах суми звернення стягнення у сумі 172535,60 грн., винесені державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №61300486

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 у розмірі 369,00 грн. у виконавчому провадженні №46779781.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61300565 від 24.02.2020 з примусового виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020 у виконавчому провадженні №46779781.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 47358,16 грн. у виконавчому провадженні №55526106.

Визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.02.2020, постанову про арешт коштів боржника від 12.03.2020, відповідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 47358,16 грн., винесені державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №61300260.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровського Романа Анатолійовича від 17.02.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 у розмірі 569,00 грн. у виконавчому провадженні №55526106.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61300332 від 18.02.2020 з примусового виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020 у виконавчому провадженні №55526106.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального територіального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () судові витрати у сумі 7254 (сім тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.