Справа № 500/2071/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/2071/20

24 листопада 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Щербатюка О.Д.,

представника відповідача Мурованої І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 через представника адвоката Щербатюка Олега Дмитровича звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області), у якому просить визнати протиправними та скасувати:

податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2;

рішення ГУ ДПС у Тернопільській області № від 23.03.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

вимогу ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф-.

Ухвалою суду від 14.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24.11.2020.

10.11.2020 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду (том 2 а.с.140-144). Вказане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області в частині скасування податкових повідомлень-рішень подана до суду з пропуском спеціального скороченого строку звернення до суду, передбаченого пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України), який визначений у термін протягом місяця з дня закінчення процедури адміністративного оскарження. У спірному випадку рішення Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 02.06.2020 про результати розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення отримано позивачем 05.06.2020, тому граничний строк подання позову до суду сплинув 05.07.2020.

Також з пропуском строку звернення до суду подана позовна заява ФОП ОСОБА_1 в частині скасування рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимоги про сплату боргу по єдиному внеску. Рішення ДПС України від 07.05.2020 про результати розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження цих рішення та вимоги отримано позивачем 15.05.2020, відтак граничний строк подання позову до суду, який встановлено абзацом дев`ятим частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (десять днів від отримання рішення), сплинув 25.05.2020.

У клопотанні представник відповідача в обґрунтування своїх доводів, серед іншого, посилається на правову позицію щодо застосування скороченого строку звернення до суду, передбаченого спеціальними нормами інших законів, викладену в постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 та на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011, у якому зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Від представника позивача 23.11.2020 надійшли пояснення щодо клопотання ГУ ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду (том 2 а.с.161-164). В них зазначено, що 06.04.2020 позивач звернувся до ДПС України зі скаргою на податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020. Рішеннями ДПС України від 07.05.2020 та 02.06.2020 оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Щодо дотримання строку звернення до суду по оскарженню податкових повідомлень-рішень, то позивач посилається на встановлені Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 карантинні обмеження та стверджує, що у даному випадку строк звернення до суду закінчувався 06.08.2020. Позивач звернувся з позовом до суду 05.08.2020, тобто у строк, встановлений КАС України.

Також зазначає, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) не визначає послідовного алгоритму дій платника податків у разі незадоволення результатами досудового оскарження та не встановлює строків звернення до суду в такому випадку. Застосування ж 10-денного строку двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в порядку адміністративного оскарження, Закон №2464-VI не передбачив. На думку позивача, такий строк визначено частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Таким чином, позивач вважає, що отримавши 15.05.2020 рішення ДПС України від 07.05.2020 за результатами розгляду своєї скарги та звернувшись 05.08.2020 з позовом до суду, не пропустив строк звернення до суду, встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України.

З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала подане клопотання, просила залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти вказаного клопотання з підстав, викладених у поясненнях, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача з приводу заявленого клопотання, перевіривши обґрунтованість доводів, покладених відповідачем в основу клопотання про залишення позову без розгляду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З аналізу вказаних вище норм права слідує, що застосуванню приписів пункту 8 частини першої статті 240 КАС України щодо залишення позову без розгляду передує встановлення судом після відкриття провадження в адміністративній справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом або передчасності висновку про поважність причин пропуску такого строку, викладеного в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 цієї статті рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 цієї статті визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Водночас, пунктом 56.19 статті 56 ПК України визначено, що за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Так, процедура адміністративного оскарження закінчується:

56.17.1. днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

56.17.2. днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

56.17.3. днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

56.17.5. днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13.12.2011 № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Такий висновок Конституційного Суду України судова палата Касаційного адміністративного суду Верховного Суду вважає релевантним щодо нинішнього стану нормативно-правового регулювання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.10.2019 по справі №640/20468/18 та від 25.10.2019 у справі №640/20569/18.

За положеннями пункту 1.1 статті 1 ПК України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

В свою чергу, спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон №2464-VI.

Положеннями абзаців п`ятого-сьомого частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником. Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку (абзац дев`ятий частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 цього ж Закону порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Отже, вказаними положеннями визначений порядок дій платника у разі не згоди із отриманими вимогою про сплату єдиного внеску чи рішенням про нарахування пені, застосування штрафів, якими є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналіз частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI свідчить про те, що законодавець визначив проміжок часу (10 днів), що настає з наступного дня після отримання платником вимоги, протягом якого особа має альтернативний порядок оскарження вимоги до вищестоящого органу або до суду. Аналогічно і для оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів по єдиному внеску.

При цьому Закон № 2464-VІ не визначив детального та послідовного алгоритму дій платника податків у разі незадоволення результатами досудового оскарження та, як наслідок, не визначив строків звернення до суду в такому випадку. Послідовного застосування цього ж строку (10 днів) двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в адміністративному порядку, Закон не передбачив.

Натомість строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги податкового органу про сплату єдиного внеску, рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів по єдиному внеску, визначений частиною четвертою статті 122 КАС України та складає три місяці з дня отримання платником єдиного внеску рішення контролюючого органу вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду його скарги.

Аналогічна правова позиція щодо застосування строку звернення до суду викладена в постанові Верховного Суду від 05.05.2020 у справі №520/9891/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку для звернення до суду з позовом у цій справі застосовується для податкових повідомлень-рішень відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України строк протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження; для рішення щодо нарахування пені та застосування штрафів по єдиному внеску та вимоги про сплату боргу по єдиному внеску відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України - три місяці з дня отримання платником рішення податкового органу вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду його скарги.

Судом встановлено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору шляхом подання 06.04.2020 до ДПС України скарги на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2, рішення ГУ ДПС у Тернопільській області № від 23.03.2020 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2020 №Ф- (том 1 а.с.69-75). Рішеннями ДПС України від 07.05.2020 №15567/6199-00-08-06-01-06 та 02.06.2020 №17953/6/99-00-08-05-04-06 оскаржувані рішення залишено без змін, а скарги без задоволення (том 1 а.с.76-78, 80-88).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що він отримав рішення ДПС України від 07.05.2020 №15567/6199-00-08-06-01-06 про результати розгляду скарги на рішення № від 23.03.2020 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимогу від 23.03.2020 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) 15.05.2020 (том 1 а.с.79, том 2 а.с.145).

З позовом до суду ФОП ОСОБА_1 звернувся 05.08.2020, про що свідчить відбиток печатки відділення поштового зв`язку на конверті (том 1 а.с.164). Таким чином, позивачем не пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України, в частині оскарження рішення № від 23.03.2020 про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску та вимоги від 23.03.2020 №Ф- про сплату боргу (недоїмки).

Рішення ДПС України від 02.06.2020 №17953/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2 позивач отримав 05.06.2020 (том 1 а.с.89, том 2 а.с.146).

Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених наступними постановами) на усій території України з 12.03.2020 установлено карантин, який в подальшому продовжено до 31.08.2020.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020, отже, перебіг процесуальних строків, що були продовжені на час дії карантину, закінчився 06.08.2020. Як вже було зазначено, позивач звернувся до суду з даним позовом 05.08.2020.

Таким чином, позивачем не пропущено місячного строку звернення до суду, визначеного пунктом 56.19 статті 56 ПК України, в частині оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 №2, №2, №2.

Отже, позов подано у строк, установлений законом, відтак, враховуючи наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала з питань залишення позовної заяви без розгляду окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.