Справа № 480/1965/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р. Справа № 480/1965/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - державне підприємство "Сумська біологічна фабрика" про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), третя особа - державне підприємство "Сумська біологічна фабрика" (далі - третя особа, ДП "Сумська біологічна фабрика"), в якій просила:

1) визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Сумській області, викладену в листі від 25.02.2020 №1800-0302-8/5650, у призначенні ОСОБА_1 пенсії як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 2, з часу звернення з заявою про призначення пенсії - 14.02.2020, зарахувавши в стаж для призначення пенсії період роботи в ДП «Сумська біологічна фабрика» 01.08.1996 по 20.05.1997; з 21.05.1997 по 08.02.2002; з 08.02.2002 по 06.02.2007.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років (відповідач зараховує 06 років 03 місяці 25 днів). Однак, вважає, що має необхідний стаж для призначення пенсії, оскільки разом із заявою про призначення пенсії позивач надавала і трудову книжку з відповідними записами, і довідку ДП «Сумська біологічна станція» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.05.2019 №272, виданої на підставі відомостей, які викладені в особовій картці типової форми № П-2 з посиланням на накази про атестацію робочих місць. Таким чином, вважає, що має необхідний стаж для призначення пенсії.

Вважає, що оскільки нею було подано всі необхідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, а тому рішення відповідача про відмову у призначення пенсії є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31.03.2020 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача були витребувані додаткові докази у справі, що були надані відповідачем (а.с.48-76).

Представник ГУ ПФУ в Сумській області, заперечуючи проти позову, надіслав до суду відзив на позов (а.с.44-46), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Відповідно до поданих нею документів, пільговий стаж позивача складає 06 років 03 місяців 25 днів.

Так, вказав, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи в ДП «Сумська біологічна фабрика» 01.08.1996 по 20.05.1997; з 21.05.1997 по 08.02.2002; з 08.02.2002 по 06.02.2007.

Надані позивачем документи не підтверджують зайнятість ОСОБА_1 у період з 01.08.1996 по 20.05.1997 повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

У період з 21.05.1997 по 08.02.2002 та з 08.02.2002 по 06.02.2007, коли позивач працювала за професією склодув, пов`язаний з постійним піддуванням і видування виробів, відсутні документи, які б підтверджували, що вона працювала на підприємстві, у якому здійснювалося виробництво усіх видів скла і скловиробів.

Відтак, відмова ГУ ПФУ в Сумській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058-IV є правомірною, оскільки позивач не набув право на пенсію відповідно до цієї статті у зв`язку з відсутністю необхідного для призначення пенсії стажу.

Крім того, у відзиві вказав, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Представник третьої особи подав до суду пояснення на позовну заяву (а.с.32-34), в якому вказав, що підтримує позовні вимоги та вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 , як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку №2 є неправомірною.

Також ухвалами суду від 13.05.2020 та від 03.08.21020 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі (а.с.77,81), що були надані на виконання вимог суду (а.с.85-144).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи, зокрема, з копії трудової книжки (а.с.16-19) судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім іншого, працювала на ДП "Сумська біологічна фабрика". Так, зокрема, з 15.01.1990 по 21.10.1991 позивач працювала за професією мийник посуду і ампул 3-го розряду зі шкідливими умовами праці (у відділенні №7 по виготовленню живильного середовища та підготовки посуду згідно наказу від 03.05.1990 №7, потім згідно наказу від 01.11.1990 №461-к як мийниця посуду у відділенні №7).

З 14.01.1992 позивача переведено до відділенні №7 по виготовленню живильного середовища та підготовки посуду як мийник посуду 3-го розряду зі шкідливими умовами праці, яку займала по 20.05.1997 (згідно наказу від 01.02.1994 відділення №7 перейменовано у цех №7 - запис 10 трудової книжки, потім згідно наказу від 19.10.2005 цех №7 перейменовано у цех №7 фасування, профілізації, підготовки посуду і живильних середовищ - запис №11 трудової книжки, згодом запис трудової книжки №11 визнано недійсним у зв`язку з перейменуванням цеху №7 в цех №5 по виготовленню живильних середовищ та підготовки посуду згідно наказу від 25.04.1997 №162-к - запис №13 трудової книжки).

Згідно уточнюючої довідки від 02.11.2018 №712, виданої ДП «Сумська біологічна фабрика» позивач у період з 15.01.1990 по 07.02.2007 працювала повний робочий день та, зокрема, з 14.01.1992 по 20.05.1997 за професією мийник посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом), що передбачена Списком №2 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (а.с.118).

Крім того, згідно уточнюючої інформації про перейменування цеху від 10.05.2019 позивач працювала мийником посуду і ампул цеху по виготовленню живильних середовищ, розчинів і підготовки посуду, з 14.01.1992 по 20.05.1997. Згідно результатів атестації робочих місць мийнику посуду і ампул підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на попередні та наступні 5 років (а.с.56, 59зворот).

Також, позивач працювала на ДП «Сумська біологічна фабрика» склодувом.

Так, 21.05.1997 позивач переведена на посаду склодува 3-го розряду (запис №12 трудової книжки).

У зв`язку з перейменуванням цеху №7 в цех №5 запис трудової книжки №12 визнано недійсним та згідно наказу від 26.05.1997 №195-к позивача з 21.05.1997 переведено в цех №5 на посаду склодува 3-го розряду зі шкідливими умовами праці (запис №14 трудової книжки).

Згодом, цех №5, де позивач працювала на посаді склодува 3-го розряду зі шкідливими умовами праці, неодноразово перейменовувався, про що було зроблено записи у трудовій книжці позивача.

Зокрема, згідно наказу від 13.09.1999 №291-к цех №5 з 13.09.1999 перейменовано у відділення №4 по виготовленню живильних середовищ та підготовки посуду цеху №2 (запис №15 трудової книжки); потім з 15.06.2000 згідно наказу від 14.06.2000 №208-к стало окремим підрозділом-цехом №5 по виготовленню живильних середовищ, підготовки посуду та водопостачання (запис №16 трудової книжки); потім з 01.08.2000 згідно наказу від 27.07.2000 №262-к як цех №4 по виготовленню живильних середовищ, підготовки посуду та водопостачання (запис №17 трудової книжки); потім з 01.03.2001 згідно наказу від 28.02.2001 №51-к цех №4 визнано вважати цехом №5 по виготовленню живильних середовищ, підготовки посуду та водопостачання (запис №18 трудової книжки); згодом з 01.11.2003 згідно наказу від 24.04.2019 №21 цех№5 визнано вважати відділенням №3 по виготовленню живильних середовищ, підготовки посуду та водопостачання цеху №2 (запис №19 трудової книжки); в подальшому з 31.12.2004 згідно наказу від 19.10.2004 №375-к відділення №3 по виготовленню живильних середовищ, підготовки посуду та водопостачання цеху №2 (без частини цього цеху водопостачання) об`єднано в цех Фасування, ліофілізації, підготовки посуду і живильних середовищ (запис №20 трудової книжки).

Згідно уточнюючих довідки від 02.11.2018 №713, виданої ДП «Сумська біологічна фабрика» позивач у період з 21.05.1997 по 08.02.2002 працювала повний робочий день за професією склодув, пов`язаний з постійним піддуванням та видуванням виробів (а.с.55,120).

Також згідно уточнюючої довідки від 10.05.2019 №272, виданої ДП «Сумська біологічна фабрика» позивач у період з 15.01.1990 по 07.02.2007 працювала повний робочий день та, зокрема, з 08.02.2002 по 06.02.2007 за професією склодув, що передбачена Списком №2 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (а.с.41,74).

14.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 (зворот а.с.71, 87). До заяви про призначення пенсії від 14.02.2020, як вбачається з матеріалів справи (а.с.25,72,88), позивач додала копії: довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, паспорта, трудової книжки, довідки про підтвердження наявного трудового стажу. Згодом 13.05.2020 позивачем додатково було надано довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

При цьому, позивач неодноразово раніше зверталася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії, зокрема, 23.11.2018, 17.01.2019, 14.05.2019, разом з якими, крім іншого, надавала документи на підтвердження наявного трудового стажу, в т.ч. пільгового (а.с.22-24): копію диплому про навчання; свідоцтво про шлюб; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; копії наказів про атестацію робочих місць; характеристика виконуваних робіт; уточнюючі довідки про пільговий стаж; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за №№272, 272/1, 272/2, 272/3, 228, 212-к, 15.

21.02.2020, за результатами додаткової перевірки, висновки якої зафіксовано в акті від 04.01.2019 №26/04.3-02 (а.с.134-140), ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення за №5243/2 (а.с.142), яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону №1058-IV як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років (наявний 6 років 3 місяці 25 днів).

Також у рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи на ДП "Сумська біологічна фабрика":

- 01.08.1996 по 20.05.1997- на посаді мийника посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом) за Списком №2, оскільки відсутні дані про фактичну роботу у шкідливих умовах при повному робочому дні і п`ятиденному робочому тижні в період роботи підприємства в скороченому режимі;

- з 21.05.1997 по 08.02.2002 - за професією склодува, зв`язаного з постійним піддуванням та видуванням виробів, оскільки відсутні документи про наявність на підприємстві виробництва усіх видів скла і скловиробів, а у пільговій довідці від 02.11.2018 року №713 зазначено, що вищезгадана професія передбачена Списком №1 розділ 15 підрозділ 1 (постанова КМУ від 11.03.1994 №162);

- з 08.02.2002 по 06.02.2007 - на посаді склодува, оскільки відсутні документи про наявність на підприємстві виробництва усіх видів скла чи виробів із скла, а у пільговій довідці від 02.11.2018 №712 зазначено, що вищезгадана професія передбачена Списком №2 розділ 18 підрозділ 1 (постанова КМУ від 16.01.2003 №36).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом від 25.02.2020 за №1800-0302-8/5650 (а.с.15, зворот а.с.72, а.с.133).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення") громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Тобто, за приписами вказаних норм обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зниженим віком, є досягнення відповідного віку, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період з 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Судом встановлено, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення (14.02.2020) виповнилось 53 роки, загальний страховий стаж, що визнається представником відповідача (а.с.15, зворот а.с.72, а.с.133), складав 35 років 1 місяць 21 день. При цьому, до заяв про призначення пенсії, з якими позивач раніше зверталася до територіального органу Пенсійного фонду України та до заяви від 14.02.2020 позивачем надавались копія трудової книжки, а також, копії довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; копії наказів про атестацію робочих місць; характеристику виконуваних робіт; уточнюючі довідки про пільговий стаж; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за №№272, 272/1, 272/2, 272/3, 228, 212-к, 15.

При цьому, представник ГУ ПФУ в Сумській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 рішенням від 21.02.2020 №5243/2, а також заперечуючи проти позову у відзиві, вказує, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж для призначення такої пенсії (наявний лише 6 років 3 місяці 25 днів з необхідних 10років).

Так, відповідачем, період роботи в ДП «Сумська біологічна фабрика» з 01.08.1996 по 20.05.1997 не було враховано позивачу до пільгового стажу, оскільки надані нею документи не підтверджують фактичну роботу у шкідливих умовах при повному робочому дні і п`ятиденному робочому тижні в період роботи підприємства в скороченому режимі.

Крім того, також відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача період роботи склодувом з 21.05.1997 по 08.02.2002 та з 08.02.2002 по 06.02.2007 з підстав, що відсутні документи, які б підтверджували, що позивач працювала на підприємстві, у якому здійснювалося виробництво усіх видів скла і скловиробів. При цьому, на підтвердження своєї позиції зазначає, що у пільговій довідці від 02.11.2018 №713 вказано, що професія склодува передбачена Списком №1 розділ 15 підрозділ 1 (постанова КМУ від 11.03.1994 №162), а також те, що у пільговій довідці від 02.11.2018 №712 вказано, що професія склодува передбачена Списком №2 розділ 18 підрозділ 1 (постанова КМУ від 16.01.2003 №36).

Разом з тим, суд звертає уваги, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.16-19), а також уточнюючих довідках та уточнюючих інформаціях (а.с.54,56,59зворот,93-94,99,118) позивач у спірний період, що не зараховується відповідачем до пільгового стажу позивача, а саме з 01.08.1996 по 20.05.1997 працювала повний робочий день за професією мийник посуду і ампул. При цьому, як зазначалося вище, відповідач стверджує, що відсутні дані про фактичну роботу у шкідливих умовах при повному робочому дні і п`ятиденному робочому тижні в період роботи підприємства в скороченому режимі.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що згідно копії наказу від 01.08.1996 №212-к для виробничих підрозділів з шкідливими умовами праці з 01.08.1996 було установлено 4-денний робочий тиждень з додатковим вихідним днем у п`ятницю, зокрема 4 робочі дні тижня робочий час вдень вважати по 6год.15хв. з перервою 45хв (а.с.8). При цьому, уточнюючими довідкою та інформацією (а.с.54,56,59зворот,93-94,99,118) підтверджується, що позивач у вказаний період з 01.08.1996 по 20.05.1997 працювала повний робочий день, що і є однією з умовою для призначення пенсії на пільгових умовах, визначеної п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV.

Так, згідно довідки ДП "Сумська біологічна фабрика" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.11.2018 №712 (а.с.54,118) позивач працювала повний робочий день, крім іншого, у період з 14.01.1992 по 20.05.1997 виконувала роботу, пов`язану з фенолом, їдкими лугами, аміаком, кислотами, диханням чадним газом, які відносяться до шкідливих речовин не нижче 3-го класу небезпеки, в умовах підвищеної температури повітря в зоні дихання, шуму від роботи газового пальника, інфрачервоного випромінювання, вимушеної робочої пози, дрібними стереотипними рухами, за професією мийник посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом), що передбачена Списком №2 розділ 23 підрозділ 6а, код КП 2250600а-14523 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. При цьому, підставами для видачі такої довідки ДП "Сумська біологічна фабрика" були: особова картка типової форми №П-2, книги наказів 1986-1997 років, табелі обліку робочого часу у період роботи підприємства в скороченому режимі з 1996-1997 роках.

Згідно копії уточнюючої інформації ДП "Сумська біологічна фабрика" про характер виконуваних робіт ОСОБА_1 за професією мийник посуду від 10.03.2019 №272/2 (а.с.99) позивач, крім іншого, у період з 14.01.1992 по 20.05.1997 працювала мийником посуду і ампул зі шкідливими умовами цеху №7 по виготовленню живильних середовищ, розчинів і підготовки посуду, відділення №7 по виготовленню живильних середовищ та підготовки посуду, цеху №5 по виготовленню живильних середовищ та підготовки посуду.

Також, згідно уточнюючої інформації ДП "Сумська біологічна фабрика" від 10.05.2019 №272/3 (а.с.56,93-94) період роботи ОСОБА_1 з 14.01.1992 по 20.05.1997 незалежно від зміни назви цеху (відділення), умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце) мийника посуду і ампул не змінювались докорінно, що підтверджено наказом від 24.04.2019 №24 "Про поширення атестації робочих місць на всі перейменування цеху".

Відтак, як вбачається з досліджених доказів, позивач у спірний період - з 01.08.1996 по 20.05.1997, працювала повний робочий день за посадою мийник посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом), що передбачена Списком №2 розділ XXIII підрозділ 6а, код КП 2250600а-14523 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, а, відтак, доводи відповідача, про відсутність підстав для зарахування зазначеного періоду до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, на переконання суду, є необґрунтованими.

Також, як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.16-19), а також уточнюючих довідок та інформації (а.с.7,11,41,52,54,55,56,59зворот,89,93-9499,118,120,127) позивач у спірний період, що не зараховується відповідачем до пільгового стажу , а саме з 21.05.1997 по 08.02.2002 та з 08.02.2002 по 06.02.2007 працювала за професією склодув. При цьому, як зазначалося вище, відповідач стверджує, що відсутні документи, які б підтверджували, що позивач працювала на підприємстві, у якому здійснювалося виробництво усіх видів скла і скловиробів. Посилається на те, що у пільговій довідці від 02.11.2018 року №713 вказано, що професія склодува передбачена Списком №1 розділ 15 підрозділ 1 (постанова КМУ від 11.03.1994 №162), а також на те, що у пільговій довідці від 02.11.2018 №712 вказано, що професія склодува передбачена Списком №2 розділ 18 підрозділ 1 (постанова КМУ від 16.01.2003 №36).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно уточнюючої інформації ДП "Сумська біологічна фабрика" від 13.02.2020 №133 (а.с.74, 127) за своїми функціональними обов`язками згідно додатку до ЕТКС, Випуск 31 Виробництво медикаментів, медичних, бактерійних та біологічних препаратів та матеріалів; виробництво вітамінів, 1973 р.) склодув 3 розряду, «виготовляє та збирає різні вироби, деталі та вузли середньої складності вручну на газовій горілці на замовлення виробництва. Виконує перелік послідовно зв`язаних прийомів з обробки виробів зі скла з впаюванням кількох вузлів та деталей, скляних та металевих, взаємопов`язаних за розміром та герметичністю спаю».

Крім того, згідно картки умов праці склодува Атестації робочих місць за 2002 рік (а.с.12-14, 37-39, 74-76, 128-132) робоче місце за посадою склодув має в наявності 1 фактор 2 ступеня і 3 фактора і ступеня. За показниками робоче місце вважається зі шкідливими умовами праці і відноситься до Списку №2.

При цьому, згідно довідки ДП "Сумська біологічна фабрика" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.11.2018 №713 (а.с.55) позивач працювала повний робочий день у період з 21.05.1997 по 08.02.2002 виконувала роботу, пов`язану з фенолом, їдкими лугами, аміаком, кислотами, диханням чадним газом, які відносяться до шкідливих речовин не нижче 3-го класу небезпеки, в умовах підвищеної температури повітря в зоні дихання, шуму від роботи газового пальника, інфрачервоного випромінювання, вимушеної робочої пози, дрібними стереотипними рухами, за професією склодув, зв`язаний з постійним піддуванням та видуванням виробів.

Згідно довідки ДП "Сумська біологічна фабрика" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.11.2018 №712 (а.с.54,118) позивач, крім іншого, у період з 08.02.2002 до 07.02.2007 виконувала роботу, пов`язану з фенолом, їдкими лугами, аміаком, кислотами, диханням чадним газом, які відносяться до шкідливих речовин не нижче 3-го класу небезпеки, в умовах підвищеної температури повітря в зоні дихання, шуму від роботи газового пальника, інфрачервоного випромінювання, вимушеної робочої пози, дрібними стереотипними рухами, за професією склодув, що передбачена Списком №2 розділ 18 підрозділ 1, код КП 18.1а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Вказане також підтверджується копією довідки ДП "Сумська біологічна фабрика" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.05.2019 №272 (а.с.7,41,52).

Також, згідно уточнюючої інформації ДП "Сумська біологічна фабрика" від 10.05.2019 №272/3 (а.с.56,93-94) період роботи ОСОБА_1 з 21.05.1997 по 07.02.2007 незалежно від зміни назви цеху (відділення), умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце) склодува не змінювались докорінно, що підтверджено наказом від 24.04.2019 №20 "Про поширення атестації робочих місць на всі перейменування цеху".

При цьому доводи відповідача як на підставу для відмови у зарахування даного періоду до пільгового стажу на відсутність документів про наявність на підприємстві виробництва усіх видів скла і скловиробів, суд не приймає до уваги, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Окремо, суд відмічає, що посада склодув була передбачена у діючому, зокрема, період роботи позивача (з 08.02.2002 по 06.02.2007) Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (розділ 18, підрозділ 1 , код 18.1а), про що і зазначено в уточнюючій довідці від 10.05.2019 №272 (а.с.41).

Щодо періоду роботи з 21.05.1997 по 08.02.2002 дійсно посада склодув була передбачена у діючому на той час Списку №2 (розділу 18 підрозділ 1а, код КП 2190100а-18856) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, однак, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що у пільговій довідці від 02.11.2018 року №713 професія склодува підприємством вказано, що передбачена не Списком №2, а Списком №1, оскільки, по-перше, у вказаній довідці зазначено період роботи позивача, що зараховується до спеціального стажу, посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, по-друге, період роботи ОСОБА_1 з 21.05.1997 по 07.02.2007 дійсно був передбачений Списком №1, розділ XV підрозділ 1, код КП 1150101а-18856 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та після проведеної у 2002 році атестації робочих місць на ДП "Сумська біологічна фабрика" згідно наказу від 08.02.2020 №15 (а.с.35-36) посада склодува була віднесена до посади зі шкідливими та важкими умовами праці, що передбачена Списком №2 розділ 18 підрозділ 1, код КП 2190100а-18856 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Вказане також підтверджується карткою умов праці склодува атестації робочих місць за 2002 рік (а.с.12-14, 37-39, 74-76, 128-132).

Водночас, суд наголошує, що віднесення посади склодува, яку обіймала позивач у період з 21.05.1997 по 08.02.2002, передбаченої Списком №1, розділ XV підрозділ 1, код КП 1150101а-18856 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, не спростовує того факту, що позивач виконувала роботу, пов`язану з фенолом, їдкими лугами, аміаком, кислотами, диханням чадним газом, які відносяться до шкідливих речовин не нижче 3-го класу небезпеки, в умовах підвищеної температури повітря в зоні дихання, шуму від роботи газового пальника, інфрачервоного випромінювання, вимушеної робочої пози, дрібними стереотипними рухами, а цією ж постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що була чинною на той час, було передбачено і віднесення посади склодува до Списку №2 розділ 18 підрозділ 1, код КП 2190100а-18856.

Відтак, як вбачається з досліджених доказів, позивач у спірний період - з 21.05.1997 по 08.02.2002 та з 08.02.2002 по 06.02.2007 працювала за посадою склодув, що була передбачена чинним у відповідні періоди роботи Списком №2 розділ 18 підрозділ 1, код КП 2190100а-18856 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Списку №2 розділ 18 підрозділ 1, код КП 18.1а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Таким чином, вказаними доказами, з урахуванням норм п.п.1,20 Порядку від 12.08.1993 №637 підтверджено, що періоди роботи позивача з 01.08.1996 по 20.05.1997 за посадою мийник посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом) та з 21.05.1997 по 08.02.2002 і з 08.02.2002 по 06.02.2007 за посадою склодув, передбачені Списками №2, які діяли у відповідні періоди роботи позивача, що в свою чергу, надає право позивачу на зарахування вказаних періодів її роботи на ДП "Сумська біологічна фабрика" до пільгового стажу за Списком № 2 переліку робочих місць, робіт, професій посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, та на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України").

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що у позивача достатньо пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а подані позивачем документи у повному обсязі надавали змогу відповідачу встановити даний факт та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 14.02.2020, а отже, рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 21.02.2020 №5243/2 (а.с.142) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправним.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).

Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 була сформована правова позиція, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що ГУ ПФУ в Сумській області прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 від 21.02.2020 №5243/2, яке не входить до предмету позову, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувати таке рішення, а також зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 14.02.2020, як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Щодо дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, 52 роки (вік, з якого призначається пенсія за п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV для жінок, що народились з 1 жовтня 1966 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 11.11.2019. Із заявою про призначення пенсії від 14.02.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області після спливу трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, суд визначає, що ОСОБА_1 має бути призначена пенсія саме з дня звернення за пенсією - з 14.02.2020.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення рішення від 21.02.2020 №5243/2 (а.с.142), саме яке і є в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України рішенням суб`єкта владних повноважень, та саме яким і вирішено заяву позивача від 14.02.2020 (а не листом від 25.02.2020 року №1800-0302-8/5650, яким лише повідомлялось про прийняття такого рішення), визнання протиправним та скасування даного рішення (від 21.02.2020 №5243/2 (а.с.142), є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а тому суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною відмови, викладеної у листі від 25.02.2020 року №1800-0302-8/5650, відмовити.

Посилання представника відповідача на те, що призначення пенсії є його дискреційними повноваженнями, суд також не приймає до уваги, враховуючи наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, а також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а. Щодо ефективного способу захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з певної дати зроблено висновки Верховним Судом і у постановах від 29.04.2020 у справі №826/9781/18, від 25.06.2020 у справі №520/10521/19.

У зв`язку з цим зазначені вище доводи представника відповідача не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 840,80грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 27.03.2020 (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ), третя особа - державне підприємство "Сумська біологічна фабрика" (40021, м.Суми, вул.Гамалія, буд.25, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 21.02.2020 №5243/2 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 14.02.2020, врахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи ОСОБА_1 в державному підприємстві "Сумська біологічна фабрика" з 01.08.1996 по 20.05.1997 за посадою мийник посуду і ампул (хромовою сумішшю, кислотою і лугом) та з 21.05.1997 по 08.02.2002 і з 08.02.2002 по 06.02.2007 за посадою склодув.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області (40009, Сумська область, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетний асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30.11.2020.

Суддя І.Г. Шевченко