Справа № 160/3085/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року Справа № 160/3085/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засідання за участі представника позивачаКручини Ю.Д. Лагунова П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ладас" до Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни про визнання протиправними та скасування постанов, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ладас" до Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни, в якому позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни:
3) від 17 лютого 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61302103, які визначено в розмірі 1200,00 грн.;
- визнати протиправними дії Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни щодо примусового вилучення 20 лютого 2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на порушення п.22 розділу ІХ Інструкцій відповідач у постанові про відкриття виконавчого провадження не вказала час і місце примусового виконання рішення; в порушення п.23 розділу ІХ Інструкції, ч.ч.2-3 ст.22 Закону відповідач примусово вилучила у товариства вантажний автомобіль та пристрій спостереження за рухомим об`єктом, за відсутності офіційного представника товариства та в присутності лише одного понятого; в акті не зазначено номер виконавчого провадження та факт вилучення пристрою; внаслідок допущених порушень відсутні передбачені ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» та п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, підстави для одержання приватним виконавцем основної винагороди, право на яку виникає лише у разі повного або часткового виконання виконавчого документа; відповідачем із загальної суми витрат 1200 грн. в постанові від 17.02.2020р. обґрунтовано плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження в розмірі 69 грн., в той час як відсутнє жодне обґрунтування інших витрат.
Ухвалою суду від 23.03.2020 року позовну заяву ТОВ Фірма "Ладас" було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання: документу про сплату судового збору за позов, який містить одночасно вимоги немайнового та майнового характеру у розмірі 6306,00 грн. та адвокатського запиту від 02.03.2020 року, з метою встановлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 17.06.2020 року було продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви залишеної без руху в адміністративній справі №160/3085/20, з метою надання позивачу часу для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 07.07.2020 року судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ладас" про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог було відмовлено та повернуто позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни від 17.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61302103 та про визнання протиправними дій відповідача щодо примусового вилучення 20.02.2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK.
Щодо іншої частини позовних вимог, ухвалою суду від 07.07.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, цією ухвалою суду було витребувано у відповідача - Приватного виконавця Кісельової В.В. належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №61302103.
10.07.2020 року від ТОВ Фірма "Ладас" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року щодо відмови у задоволенні заяви ТОВ Фірма "Ладас" про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог та повернення позовної заяви позивачу в частині позовних вимог.
Ухвалою суду від 13.07.2020 року було зупинено провадження у адміністративній справі №160/3085/20, до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року щодо відмови у задоволенні заяви ТОВ Фірма "Ладас" про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог та повернення позивачу позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни від 17.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61302103 та про визнання протиправними дій відповідача щодо примусового вилучення 20.02.2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 року апеляційну скаргу ТОВ фірма «Ладас» було задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 11.11.2020р. відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни від 17.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61302103 та про визнання протиправними дій відповідача щодо примусового вилучення 20.02.2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізінг Україна"; поновлено провадження у адміністративній справі №160/3085/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ладас" до Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни в іншій частині позовних вимог.
26.11.2020р. до суду надійшли пояснення третьої особи, згідно яких ТОВ «Альфа-лізинг Україна» просило повністю відмовити в задоволені позову, а справу розглянути за відсутністю представника товариства.
У судовому засіданні представник позивача підтримав свою правову позицію в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Заявою від 17.02.2020р. №458/20 ТОВ «Альфа-лізинг Україна» звернулось до приватного виконавця Кісельової В.В. з питання примусового виконання рішення (виконавчого напису), згідно якої товариство просило прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса №125 від 14.02.2020р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про вилучення у боржника та повернення об`єктів фінансового лізингу. Крім того, в заяві зазначено, що транспортний засіб зареєстрований в м.Києві, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 16.01.2019р., а також те, що станом на день подання заяви фактичне місцезнаходження транспортного засобу невідомо, після з`ясування (виявлення) фактичного місцезнаходження транспортного засобу зобов`язується повідомити приватного виконавця.
Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2020р. у ВП №61302103 приватним виконавцем Кісельовою В.В. визначено для боржника ТОВ Фірма "Ладас" розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 1200,00 грн., що складаються з:
- Плата за користування АСВП - 69 грн.;
- Виготовлення документів виконавчого провадження та інші витрати;
- Пересилання документів виконавчого провадження;
- Інші витрати виконавчого провадження.
20.02.2020р. представником ТОВ «Альфа-лізинг Україна» подана до приватного виконавця заява про місцезнаходження майна, згідно якої повідомлялося, що станом на 19.02.2020р. вантажний автомобіль Ford Transit, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Черкаська 8.
20.02.2020р. приватним виконавцем Кісельовою В.В. складено Акт приватного виконавця, згідно якого в ході проведення виконавчих дій рішення виконано повно, фактично, а саме за адресою: м.Дніпро, вул. Черкаська, 8 транспортний засіб Ford Transit, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучено та передано стягувачу. Боржника про проведення виконавчих дій повідомлено, на з`явився, тех.паспорт та ключі віддавати стягувачам відмовився.
Постановою від 25.02.2020р. приватним виконавцем Кісельовою В.В., у зв`язку з повним фактичним виконання рішення згідно виконавчого листа, виконавче провадження закінчено.
Не погоджуючись із постановами приватного виконавця від 17.02.2020р. та діями щодо примусового вилучення об`єкта фінансового лізингу, позивач звернувся з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону №1404 закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст.10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є, зокрема вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону №1404).
Положеннями ст.26 Закону №1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Пунктом 22 розділу VIII. «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р. (далі - Інструкція №512/5) передбачено, що передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.
У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з`явиться на виконання без поважних причин.
Зі змісту наведеної норми слідує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження вказуються час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, лише у разі наявності інформації про місцезнаходження предметів.
Як зазначалося вище, в заяві від 17.02.2020р. №458/20 ТОВ «Альфа-лізинг Україна» повідомляло приватного виконавця про те, що станом на день подання заяви фактичне місцезнаходження транспортного засобу невідомо, у зв`язку з чим безпідставним є твердження позивача про порушення вимог Закону №1404 та Інструкції №512/5 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2020р. у ВП №61302103
Частиною 4 ст.27 Закону №1404 визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:
1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;
2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.4-5 ст.31 Закону №1403 основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 7 ст.31 Закону №1403 закріплено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок №643), п.19 якого передбачено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.
За своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.
Натомість наведені обставини стосуються питання одержання (тобто виплати, а не визначення) приватним виконавцем суми основної винагороди, яка, відповідно, залежить від обсягу вчинених приватним виконавцем дій та результату, до якого такі дії призвели, а тому, обчислюється від розміру фактично стягнутої з боржника заборгованості.
Проте, на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець позбавлений можливості визначити, яка сума боргу у майбутньому буде стягнута з боржника, а тому на виконання імперативних норм ч.5 ст.26, ч.4 ст.27 Закону №1404 та ч.7 ст.31 Закону №1403 лише визначає суму основної винагороди (у даному випадку - 10 відсотків від залишкової вартості майна (об`єкту фінансового лізингу), що підлягає передачі за виконавчим документом) та виносить постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця. Визначення такої суми основної винагороди не означає, що саме ця сума коштів врешті-решт буде сплачена приватному виконавцеві, позаяк фактичне виконання виконавчого документа відбуватиметься у майбутньому.
Отже, виходячи із вищенаведених положень діючого законодавства, стягнення з боржника виконавчого збору або основної винагороди в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком як державного, так і приватного виконавця.
Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником виконавчого напису в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, тому приватним виконавцем правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження стягнуто основну винагороду приватного виконавця.
Щодо постанови від 17 лютого 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61302103, які визначено в розмірі 1200,00 грн., суд зазначає наступне.
Фінансування витрат виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених ст.42 Закону №1404.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.42 Закону №1404 кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Згідно із ч.2 ст.42 Закону №1404 витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
В силу вимог ч.3 ст.42 Закону №1404 витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Згідно п.1-2 та п.7 розд. ІІ «Розміри витрат виконавчого провадження» видів та розмірів витрат виконавчого провадження, передбачено, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" та приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.
Відповідно до п.2 розд.VI. «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції №512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:
- відкриття виконавчого провадження;
- стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);
- стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);
- стягнення витрат виконавчого провадження;
- закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:
- виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);
- пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Відповідачем, до матеріалів справи, не надано жодного документа про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг з яких сформовано витрати виконавчого провадження, у зв`язку з чим вимога позивача про визнання протиправним та скасування постанови приватного виконавця Кісельової В.В. від 17 лютого 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61302103, які визначено в розмірі 1200,00 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо позивним вимог про визнання протиправними дій Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни щодо примусового вилучення 20 лютого 2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK, суд зазначає наступне.
Статтею 22 Закону №1404 визначено, що присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.
Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.
Пунктами 22-24 розділу VIII. «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції №512/5 передбачено, що передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.
У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з`явиться на виконання без поважних причин.
Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис.
В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписуються виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті.
У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.
Зі змісту наведених норм слідує, що передача предметів зазначених у виконавчому документі, здійснюється за участю сторін виконавчого провадження, у разі відсутності боржника рішення виконується за участю стягувача та двох понятих, та у акті передачі обов`язково зазначається реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження.
Відповідачем, до матеріалів справи не надано жодного належного та допустимого доказу повідомлення боржника про здійснення 20.02.2020р. заходів виконавчого провадження, з метою реалізації останнім своїх права бути присутнім при передачі предметів. Також, Акт приватного виконавця від 20.02.2020р. містить відомості щодо залучення лише одного понятого, та не містить зазначення номеру виконавчого провадження і відомостей щодо передачі стягувачу пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK.
Отже, наведені обставини свідчать про порушення державним виконавцем вимог Закону №1404 Інструкція №512/5 в частині залученням кількості понятих під час вчинення виконавчих дій, повідомлення боржника про виконавчі дії та зазначення обов`язкових складових змісту акту передачі.
Разом з тим, однією із основних засад виконавчого провадження, згідно статті 2 Закону №1404, є обов`язковість виконання рішень, за якою рішення, що підлягають примусовому виконанню, мають бути виконані у спосіб та порядок, які встановлені виконавчим документом або Законом №1404.
Такими чином, з метою належної реалізації засад виконавчого провадження, окремі недоліки діяльності виконавця при здійсненні примусового виконання, не можуть свідчити про протиправність усіх дій виконавця при вчиненні заходів примусового виконання рішень, у зв`язку з чим вимоги в частині визнання протиправними дії Приватного виконавця Кісельової В.В. щодо примусового вилучення 20 лютого 2020 року у ТОВ Фірма "Ладас" вантажного автомобіля Ford Transit, заводський номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , та пристрою спостереження за рухомими об`єктами ВІ-820 TREK, є безпідставними.
Згідно із ч.1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову майнового характеру в 2102,00 грн. та немайнового характеру в розмірі 4204,00 грн.
Керуючись статтями 139, 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни від 17 лютого 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61302103.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко