Справа № 340/1591/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 340/1591/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року (суддя 1-ї інстанції Жук Р.В.) у справі №340/1591/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 12.05.2020 року №189158, винесену заступником начальника управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області О. Кукуленко.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постанова №189158 від 12.05.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 34000 грн. винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки висновки відповідача про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезені вантажу без відповідного дозволу не відповідають дійсності.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за результатами проведення документального габаритно - вагового контролю транспортного засобу марки МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області встановлено факт перевищення загальної маси транспортного засобу, яка становила 53 300 кг, при нормативно допустимому 44 000 кг (контейнеровоз). У зв`язку з виявленими під час здійснення документального габаритно - вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області складено Акт № 0015646 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.03.2020 року та розрахунок плати за проїзд № 0015646 до Акту № 0015646 від 11.03.2020 року. Відстань покладена в розрахунок застосована відповідно до Інтернет ресурсу della.com.ua згідно даних, наведений у товарно-транспортній накладній, яка надана перевіряючим особам водієм транспортного засобу. За кермом транспортного засобу під час перевірки знаходився водій ОСОБА_2 . Водій для здійснення контролю не надав державним інспекторам дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні неправомірно визначив фактично особу - автоперевізника, що свідчить про неповне дослідження наступних документальних доказів, а саме Акт проведення рейдової перевірки № 189819 від 12.03.2020 року складений на ФОП ОСОБА_1 (водій ОСОБА_2 при наданні своїх письмових пояснень чітко прописав, що працює на автоперевізника ФОП ОСОБА_1 ). Вказане в оскаржуваному рішенні суду посилання на порушення процесуальних прав позивача є необґрунтованим, так як ФОП ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи 12.05.2020 року, про що свідчить його підпис на постанові № 189158 від 12.05.2020 року, відповідно його права не були порушені.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.03.2020 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області на підставі направлення на перевірку №009186 від 06.03.2020 року, на а/д Об`їзна дорога, м. Кривий ріг, Дніпропетровська область, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів (а.с.31).

Посадовими особами відповідача на вищезазначеній ділянці дороги проводився також габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.3,4 Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 422 від 20.05.2013 року був зупинений транспортний засіб марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області встановлено факт перевищення загальної маси транспортного засобу, яка становила 53 300 кг, при нормативно допустимій 44 000 кг.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, складено:

- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12березня 2020 року №189819, яким встановлено порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: не оформлено тахокарти у кількості, що передбачено ЄУТР відносно роботи водія ОСОБА_2 та порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.26);

- акт №0015646 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.03.2020 року, в якому зафіксовано фактичну масу у 53,30 тонн (а.с.27);

- розрахунок №001546 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (а.с.28).

06 травня 2020 року відповідачем винесено та направлено позивачу повідомлення про розгляд справи (а.с.33).

12 травня 2020 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №1189158 за перевищення ФОП ОСОБА_1 встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.25).

Вважаючи постанову відповідача винесену за результатами перевірки протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про протиправність постанови, оскільки відповідачем не доведено, що позивач є перевірником у спірному випадку, з урахуванням норм законодавства, а також наявність процедурних порушень під час прийняття рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Разом з тим, згідно ст. 33 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , власником транспортного засобу МАН, державний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , а власником причепу відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , державний знак НОМЕР_4 є ОСОБА_1 (а.с.29,30).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Враховуючи вказані норми законодавства, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме перевізник, а не власник транспортних засобів у випадку, коли власники не використовують транспортний засіб, а у відповідності до статті 1 Правил дорожнього руху України лише володіють майновими правами на транспортний засіб.

Відповідачем суду подано разом з іншими доказами і копію товарно-транспортної накладної №1 від 11.03.2020 року отриману під час перевірки.

Відповідно до такої ТТН №1 від 11.03.2020 року, перевізником є - ТОВ «ТЕП Вертикаль», замовник та вантажовідправник - ТОВ фірма «Адверс» (а.с.29).

Таким чином відповідач розглядаючи адміністративну справу не перевірив дійсності наданих доказів позивачем, оскільки причеп належить саме йому на праві власності, та чи дійсно товариство зазначене у ТТН є перевізником за таким документом та чи існує таке. Саме норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийняття рішень на час їх ухвалення.

Оскільки відповідачем не спростовані доводи суду першої інстанції, які ґрунтуються на поданих доказах та нормах законодавства, апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Проте висновки суду першої інстанції щодо неналежного повідомлення відповідачем позивача про розгляд адміністративних матеріалів спростовується поданими доказами ( а.с. 32), а також тим, що позивач був присутнім на засіданні, та не спростовує цієї обставини та отримав оскаржене рішення.

Проте такі висновки суду першої інстанції не призвели до невірного вирішення справи, а тому не є визначальними.

Також є помилковими доводи позивача щодо подання відповідачем доказів не в повному обсязі, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер НОМЕР_1 міститься в матеріалах справи на аркушах 29 на звороті та 30.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції визначено, що дана справа належить до справ незначної складності та розглянуто справу в порядку спрощеного провадження, постанова відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №340/1591/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2020року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак