Справа № 380/2638/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2638/20 пров. № А/857/10259/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року (головуючий суддя: Лунь З.І., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 24.07.2020) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області, 03.04.2020 звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути до бюджету з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 30460 грн 07 коп (тридцять тисяч чотириста шістдесят гривень сім копійок).

Обґрунтовує позов тим, що у позивача наявний податковий борг перед бюджетом, який виник у зв`язку з несплатою податку на нерухоме майно, яке відмінне від земельної ділянки. Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість від 19.02.2020 № 1682/9/53.9-06 складає 30460,07 грн. На даний час, вказана сума є узгодженою та у встановлені законом строки до бюджету не сплачена.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати вказане судове рішення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Вернієвська О.Б., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню задоволеною з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що податковий борг ОСОБА_1 виник у зв`язку з нарахуванням контролюючим органом грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі податкових повідомлень-рішень: - від 07.04.2017 № 1161-13, № 1162-13, № 1163-13, № 1164-13; - від 10.05.2018 № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317; - від 25.03.2019 № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 19.02.2020 № 1682/9/53.9-06 про суму новоствореного податкового боргу платника податків ФОП ОСОБА_1 , податкові зобов`язання відповідача становлять 30460,07грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували об`єкт та базу оподаткування, що необхідно для верифікації нарахованого відповідачу податку та його суми. Крім цього, вважав, що неналежне повідомлення платника податків про прийняте податкове повідомлення-рішення має наслідком неузгодженість такого податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до ст. 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно з п. 23.1.-23.2 ст. 23 Податкового кодексу України, базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Абзацом 3 п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Відповідно до п. 266.2.1. ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктами 266.3.1.-266.3.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що податковий борг, у спірних правовідносинах, виник у зв`язку із несплатою відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у цій справі, а тому суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим покликання суду першої інстанції про необхідність дослідження доказів, які б підтверджували об`єкт та базу оподаткування, що необхідно для верифікації нарахованого відповідачу податку та його суми, оскільки такі обставини повинні з`ясовуватися при оскарженні податкових податкових-рішень на підставі, яких виникло грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також, суд вважає помилковим покликання суду першої інстанції, що відсутні докази, що підтверджують надсилання відповідачу податкових повідомлень-рішень, що стали підставою для нарахування відповідачу податкового боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено (а. с. 15-17), що податкові повідомлення-рішення від 07.04.2017 № 1161-13, № 1162-13, № 1163-13, № 1164-13; від 10.05.2018 № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317; від 25.03.2019 № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317, № 0-1317, були отримані відповідачем, про що свідчать відмітки про їх отримання, зокрема, на вказаних повідомленнях-рішення поставлено дату отримання і підпис про їх отримання.

Також, наявними матеріалами справи підтверджено, що відповідачу 05.01.2018 було вручено податкову вимогу форми «Ф» № 47181-17 від 18.12.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 10).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем, як в адміністративному так і в судовому порядку, податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг та податкової вимоги.

Отже, сума 30460 грн 07 коп набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, а тому така підлягає стягненню з відповідача.

Також, відсутні докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 30460 грн 07 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки на момент розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів оскарження вказаних вище податкових-повідомлень рішень, вимоги про сплату боргу, а тому такі є чинними, а податковий борг є узгодженим, отже позовна вимога про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у сумі 30460 грн 07 коп підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі 380/2638/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути до бюджету з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 30460 грн 07 коп (тридцять тисяч чотириста шістдесят гривень сім копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27.11.2020.