Справа № 600/1140/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1140/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про донарахування податку на доходи фізичних осіб-підприємців № від 02.03.2020р. на суму 66114,69 грн. (в т.ч. за основним платежем 52891,75 грн. та за штрафними санкціями 13222,94грн.);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про зменшення від`ємного значення суми ПДВ № від 02.03.2020р. на суму 1099,00грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій з ПДВ № від 02.03.2020р. на суму 5663,50грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій з ЄСВ № від 02.03.2020р. на суму 12929,09грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про донарахування військового збору з доходів ФОП № від 02.03.2020р. на суму 5509,56грн. (в т.ч. за основним платежем 4407,65грн. та за штрафними санкціями 1101,91грн.);

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 02.03.2020р. №Ф- на суму 64645,47грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення від 02.03.2020р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області винесло за результатами документальної позапланової перевірки оформленої актом від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 . Позичав вважає, що посадові особи ГУДПС у Чернівецькій області в ході перевірки дійшли помилкових висновків про завищення витрат ФОП ОСОБА_1 на суму 235258,30грн. та заниження загального оподаткованого доходу на суму 58584,75грн. Пояснює, що при проведенні перевірки щодо визначення суми витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, посадові особи податкового органу винайшли власний метод визначення суми витрат, на підставі так званих націнок, що суперечить нормам чинного законодавства України. Зокрема, посадові особи відповідача в ході перевірки встановили середньорічну торгову націнку на підакцизні товари 36,75% та середньорічну торгову націнку на пальне 16,05%. При цьому, позивач зазначає, що на продаж тютюнових виробів діє максимальна роздрібна ціна, яку можна збільшити не більше як на 5%. Позивач вказує, що чинним податковим законодавством не передбачено розрахунок з використанням показників націнка та середня націнка для визначення розміру податків, зборів чи інших платежів. Тобто, проведення такого аналізу в акті перевірки є, на думку позивача, неправомірним, а відтак, і висновок про завищення витрат на суму 235258,30грн.

Крім того, позивач вказує, що посадові особи відповідача в ході перевірки не взяли до уваги інформацію з 281 бухгалтерського рахунку про залишки дизельного палива станом на 01.01.2018р., кількість реалізованого ДП за 2018 рік та інформацію про залишки станом на 31.12.2018р., яка була надана до ГУ ДПС у Чернівецькій області листом від 17.12.2019р. Натомість, вивели свої залишки дизельного палива станом на 01.01.2018р., станом на 31.12.2018р., скільки реалізовано за 2018 рік. Вказує, що посадові особи відповідача в ході перевірки склали таблиці із своїми залишками, які позивач відмовився підписувати, оскільки вони не відповідали даним обліку. Водночас, позивач зазначає, що в акті перевірки вказано, що така інформація отримана від платника податків, що не відповідає дійсності.

Також, позивач вказує на багато змістовних та арифметичних неточностей, що міститься в акті перевірки. У зв`язку з чим, на його думку, така недостовірна інформація, не може бути основою для формування висновків по перевірці. Крім того, стверджує, що в ході позапланової перевірки відповідач вийшов за межі предмету перевірки, оскільки, таку проведено у зв`язку з поданням платником податків заперечення на акт попередньої перевірки, відтак позапланова перевірка мала бути проведено виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідач у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу за період 16.02.2017 року по 31.12.2018 рік, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2018 роки на підставі аналізу первинних документів (видаткові накладні, дані ЄДРПН, банківські виписки, дані обліку платника, інформація щодо виторгів РРО, інформація платника щодо розрахунків з покупцями, дані звітів КОРО) встановлено завищення загального оподатковуваного доходу за 2018 рік на 1630781грн., за рахунок включення до загального оподатковуваного доходу суми акцизного податку та суми податку на додану вартість, що входять до ціни проданих товарів.

Так, відповідач вказує, що за 2018 рік ФОП ОСОБА_1 отримано через РРО готівкові кошти в розмірі 10 029 375грн., а саме: від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами - 616 254 грн. (в тому числі: акцизний податок 29 298,15 грн., ПДВ-97 825,98 грн.); від роздрібної торгівлі пальним - 9 413 121 грн. (в тому числі: ПДВ - 1 568 853,5 грн.). На підставі зазначеного перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2018 році отримано виручку від реалізації товарів (без врахування акцизного податку та з ПДВ) в розмірі 8 333 397,37грн. (10029375грн. - 29298,15грн. - 97825,98 грн. - 1568853,50 грн.). А згідно даних платника вказано, що ФОП ОСОБА_1 в 2018 році отримано виручку від реалізації товарів (без врахування акцизного податку та ПДВ в сумі 8 327 887,54грн.

Крім того, відповідач зазначає, що на підставі даних, перевіркою встановлено, що у ОСОБА_1 станом на 31.12.2018р. не обліковані залишки дизельного пального за 2018 рік в кількості 2951,77 літрів на суму 58584,75грн. (із розрахунку середньої ціни без ПДВ за грудень 2018 року).

Також відповідач зазначає, що перевіркою встановлено розбіжність між вартістю придбаних ТМЦ, які реалізовані ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік за даними платника та вартістю таких ТМЦ за даними перевірки, яка становить 1849407,15грн. Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 завищено показник колонки 7 додатку Ф2 податкової декларації про майновий стан та доходи "Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг" за 2018 рік на 75217 грн.

На підставі зазначеного, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 завищено витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходів за 2018 рік на суму 1924624,13грн. та занижено чистий оподатковуваний дохід за 2018 рік на 293843,06грн., занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік на 52891,75грн.

З цих підстав, зазначає відповідач, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення про донарахування податку на доходи фізичних осіб-підприємців № від 02.03.2020р. на загальну суму 66114,69грн., в т.ч. за основним платежем 52891,75грн. та за штрафними санкціями 13222,94грн. У зв`язку із зазначеним, позивачем також не нараховано та не сплачено військового збору та єдиного соціального внеску за 2018 рік в результаті чого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення про донарахування військового збору з доходів фізичних осіб-підприємців № від 02.03.2020 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 02.03.2020 року №Ф-000360330 та рішення про застосовування штрафних санкцій з ЄСВ № від 02.03.2020р.

З приводу рішень про застосування штрафних санкцій відповідач зазначає, що підставою їх прийняття стали висновки перевірки, якими встановлено, що ОСОБА_1 не в повному обсязі включено до складу податкових зобов`язань та не відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість суми нарахованого ПДВ при використанні реєстраторів розрахункових операцій в сумі 1099 грн., що є порушенням п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в тому числі за грудень 2018р. - 1099,00грн. Також перевіркою встановлено відсутність реєстрації податкових накладних при реалізації ТМЦ в Єдиному реєстрі податкових накладних за 2018 рік на суму 56 635 грн., що є порушенням п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (ПДВ - 11 327грн.).

З указаних підстав відповідач вважає, що рішення прийняті в результаті проведення перевірки є законними та такими що не підлягають скасуванню.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що відповідачем у поданому відзиві не надано пояснень з приводу неточностей та помилок в змісті акту перевірки. Спростовує твердження відповідача щодо завищення позивачем оподатковуваного доходу за 2018 рік, оскільки, стверджує що таке завищення ніяк не вплинуло на прийняття оскаржуваних рішень. Вказує, що актом перевірки відповідач зменшив суму оподатковуваного доходу на суму ПДВ і акцизного податку і таке зменшення не вплинуло на податкові зобов`язання позивача. Також, позивач наполягає на тому, що посадові особи, що проводили перевірку вивели необґрунтовані залишки дизельного палива станом на 01.01.2018р., станом на 31.12.2018 року та реалізовано за 2018 рік та склали таблиці зі своїми залишками, які не відповідають даним обліку.

Крім того, позивач вважає неправомірним розрахунок податкового органу з використанням показників "націнка" та "середня націнка" для визначення розміру податків, зборів та інших платежів.

У поданих запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що технічні помилки та арифметичні неточності в тексті акту не можуть бути приводом для скасування рішень про визначення грошових зобов`язань, оскільки, на думку відповідача, суд повинен з`ясувати чи мали місце порушення, зафіксовані в акті перевірки. Щодо помилковості свого твердження про завищення позивачем оподатковуваного доходу за 2018 рік, на які посилається останній, податковий орган зазначає, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2018 році отримано виручку від реалізації товарів (без врахування акцизного податку та ПДВ) в розмірі 8333397,37грн., при цьому, платником під час перевірки надано пояснення, у якому зазначено, що в декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік ним до складу загальнооподатковуваного доходу включено суми акцизного податку та суми податку на додану вартість, що входять до ціни проданого товару. У зв`язку з цим, перевіркою встановлено заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік та занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік.

Ухвалою суду від 17.08.2020р. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні 30.09.2020р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 28.10.2020р. представник позивача у вступному слові підтримав позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача у вступному слові просили відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 28.10.2020р. подав до суду заяву про продовження розгляду справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 28.10.2020р. подала заяву аналогічного змісту.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи указані положення КАС України, клопотання представників позивача та відповідача, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.02.2017р., основний вид діяльності 47.30 Роздрібна торгівля пальним. Позивач 01.05.2017р. зареєстрований як платник податку на додану вартість (т.1 а.с.15-16).

Відповідно до Плану-графіка проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №143 від 17.10.2019 року, та направлень виданих ГУ ДПС у Чернівецькій області посадовими особами Головного управління проведено документальну планову перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. За результатами перевірки складено акт від 24.12.2019 №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.35-60).

Згідно змісту акту від 24.12.2019 №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 , перевіркою встановлені наступні порушення:

- пп.164.1.1., п.164.1, абз.2 п.164.1 ст.164 та п.177.2, пп.177.4.1 п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, а саме заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018р. в сумі 51402,45 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за період 2018р. в сумі 62825,54грн.;

- пп.1.2, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України - не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. на загальну суму 4283,54грн.

- п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України - занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 2667,00грн., у тому числі за січень 2018 р. на 262грн., за травень 2018 р. на 1041,00грн., за листопад 2018 року на 1364грн.; завищено від`ємне значення що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 20764,00грн., в тому числі за лютий 2018р. - 33грн., березень 2018р. - 33грн., квітень 2018р. - 275грн., червень 2018р. - 78грн., липень 2018р. - 83грн., жовтень 2018р. - 1538грн., грудень 2018р. - 18723грн.

- п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, пп.2, пп.6, пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481 - в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, суми фактично понесених витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8), що призвело до занесення в податкові декларації перекручених даних.

Не погодившись із результатами перевірки, ФОП ОСОБА_1 подав заперечення на акт від 24.12.2019 №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 стосовно визначення доходів і витрат (т.1 а.с.61-63).

За наслідками розгляду заперечення, податковим органом, враховуючи, що платник податків фізична особа ОСОБА_1 не погоджується із порушеннями, викладеними в акті перевірки від 24.12.2019 №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 , призначено позапланову перевірку, про що повідомлено платника листом від 03.02.2020р. №ФОП/24-13-33-04 (а.с.64-65).

Відповідно до заперечення наданого платником податків, на підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 03.02.2020 №63 проведено документальну позапланову перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 16.02.2017 по 31.12.2018. За результатами перевірки складено акт від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.68-92).

Згідно змісту акту від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 перевіркою, зокрема, встановлені наступні порушення:

- пп.164.1.1., п.164.1, абз.2 п.164.1 ст.164 та п.177.2, пп.177.4.1 п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України - заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 р. в сумі 52891,75грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за період 2018 р. в сумі 64645,47грн.;

- пп.1.2, 1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України - не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за 2018р. на загальну суму 4407,65грн.;

- п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено від`ємне значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 1099,00грн., в тому числі за грудень 2018р. - 1099грн.;

- п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України; пп.2, пп.6 пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481 та в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, суми фактично понесених витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності (графи 6, 7, 8), що призвело до занесення в податкові декларації перекручених даних.

Листом від 28.02.2020р. №1771/ФОП/24-13-33-04 «Про розгляд заперечення» податковий орган повідомив позивача про те, зокрема, що з урахуванням наданих до заперечення документів ГУДПС у Чернівецькій області вважає, що порушення викладені в акті документальної перевірки від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , стосовно визначення доходів і витрат є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (т.1 а.с.66-67).

На підставі висновків акту перевірки від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення від 02.03.2020р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на суму 66114,69грн., з яких за основним платежем - 52 891,75 грн., за штрафними санкціями - 13222,94грн. (т.1 а.с.20);

- податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на суму 5509,56грн., з яких за основним платежем 4 407,65 грн., за штрафними санкціями - 1101,91 грн. (т.1 а.с.28);

- податкове повідомлення - рішення №, яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на 1 099 грн. (т.1 а.с.22);

- податкове повідомлення - рішення №, яким у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків на суму ПДВ 11327грн. , до позивача застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 5663,50грн. на підставі ст.120-1 Податкового кодексу України (т.1 а.с.24);

- рішення від 02.03.2020 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 12929,09грн. за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 64645,47грн. (т.1 а.с.26);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2020р. №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 64645,47грн. (т.1 а.с.30).

На наслідками розгляду скарги позивача на вимогу про сплату ЄСВ №Ф- та інші рішення, прийняті за наслідками розгляду акту перевірки від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 , рішеннями ДПС України від 23.04.2020р. №14273/6199-00-08-06-0106 та від 06.05.2020р. №15358/6/99-00-08-05-04-06 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога та рішення залишені без змін (т.1 а.с.93-105).

Позивач з вище викладеними рішеннями податкового органу не погоджується та вважає їх протиправними, оскільки, такі, на його думку, ґрунтуються на безпідставних висновках акту перевірки. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Під витратами, відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 14.1.181 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.3 статті 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75ПК Украйни визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 ПК України.

Так, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:

у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку;

під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків.

Так, судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 16.02.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 24.12.2019 №69/24-13-33- 04-14/ НОМЕР_1 . Позивач не погодився із результатами перевірки та подав заперечення до вказаного акту, додавши до нього додаткові документи. У зв`язку з цим, податковий орган на підставі п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України призначив документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з того ж предмету за період з 16.02.2017 по 31.12.2018.

Результати позапланової перевірки відображені в акті від 26.02.2020р. №58/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 (далі акт від 26.02.2020р., акт перевірки).

Так, згідно змісту акту від 26.02.2020р., перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу за період 16.02.2017 по 31.12.2018, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2018 роки на підставі аналізу первинних документів (видаткові накладні, дані ЄДРПН, банківські виписки, дані обліку платника, інформація щодо виторгів РРО, інформація платника щодо розрахунків з покупцями, дані звітів КОРО) встановлено завищення загального оподатковуваного доходу за 2018 рік на 1 630 781 грн., за рахунок включення до загального оподатковуваного доходу суми акцизного податку та суми податку на додану вартість, що входять до ціни проданих товарів (т.1 а.с.78).

Такого висновку посадові особи, що проводили перевірку дійшли, зокрема, у зв`язку з тим, що платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 в порушення п.177.3 ст.177 ПК України до складу доходів за 2018 рік відносились нараховані акцизний податок та податок на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт послуг).

У акті від 26.02.2020р. зазначено, що платником надано пояснення, у якому зазначено, що за 2018 рік в декларації про майновий стан і доходи до складу загальнооподатковуваного доходу включено суму акцизного податку та суму податку на додану вартість.

Вказана обставина не заперечувалась позивачем у поданому позові та в ході розгляду справи.

Також, за даними обліку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 станом на 31.12.2018р. не обліковані залишки дизельного палива (далі ДП) за 2018р. в кількості 2951,77л. в сумі 58584,0грн.

Так, за змістом акту від 26.02.2020р., платнику податків фізичній особі ОСОБА_1 вручено лист про надання документів, а саме: інформацію про залишки товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ) за даними обліку станом на 01.01.2017р., 01.01.2018р., 31.12.2018р. У відповідь платником надано лист з інформацією про залишки ТМЦ, а саме: у платника податків рахувались залишки по товару дизпаливо (далі ДП): станом на 01.01.2017р. в кількості 0л. на суму 0,0грн.; станом на 01.01.2018р. в кількості 7882,26л. на суму 194424,6грн.; станом на 31.12.2018р. в кількості 27272,06л. на суму 740697грн.

Водночас, на підставі даних Єдиного реєстру накладних, наданих для перевірки видаткових накладних, посадовими особами, що проводили перевірку встановлено, що позивачем протягом 2018 року отримано ДП в кількості 272532,05л. на суму 5494746,0грн., реалізовано ДП в кількості 250190,48л. на суму 5657057,73грн. За даними платника, протягом 2018р. отримано ДП в кількості 272447л. на суму 5173455,93грн., реалізовано ДП в кількості 253057,2л. на суму 6874420,07грн. Залишок ДП згідно наданого платником податків для перевірки листа (вх.№14890/ФОП від 17.12.2019р.) станом на 31.12.2018р. становить 27272,06л., тоді як за даними перевірки такий залишок станом на 31.12.2018р. становить 30223,83грн. Різниця складає 2951,77грн. в сумі 58584,75грн. (із розрахунку середньої ціни без ПДВ за грудень 2018р.).

Позивач заперечує щодо такого висновку податкового органу, оскільки вважає, що податкові інспектори на підставі даних бухгалтерського обліку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, не взяли до уваги інформацію з 281 бухгалтерського рахунку про залишки ДП станом на 01.01.2018р., кількість реалізованого ДП за 2018 рік та інформацію про залишки станом на 31.12.2018р., яка була надана до ГУДПС у Чернівецькій області листом від 17.12.2019р.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, такий лист був направлений із зазначенням інформації про залишки товарно-матеріальних цінностей, в тому числі дизпалива (т.1 а.с.112, 249-250).

Розрахунки залишків, як таких, що надані платником податку, зазначені у акті від 26.02.2020р. на підставі таблиці, наведеній у акті попередньої (планової) перевірки від 24.12.2019р. Згідно змісту акту від 24.12.2019р. платником податку фізичною особою ОСОБА_1 надано лист (вх.14890/ФОП від 17.12.2019р.) в якому зазначено інформацію про залишки ТМЦ: далі по тексту дані щодо «приходу», «розходу» та «залишку», які відповідають наведеним даним у акті від 26.02.2020р. (т.1 а.с.40-41, 249-250).

При цьому, у запереченнях на результати перевірки, які оформлені актом від 24.12.2019р. №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 , позивачем не спростовувались дані, зазначені у таблиці, зауважень щодо інформації, яка надана ним листом 17.12.2019р. не наведено, також такі заперечення не містять посилань на інформацію з 281 бухгалтерського рахунку про залишки ДП станом на 01.01.2018р., кількість реалізованого ДП за 2018 рік та інформацію про залишки станом на 31.12.2018р.

За таких обставин, суд вважає, що податковий орган дійшов обґрунтованого висновку про завищення платником податків ОСОБА_1 загального оподатковуваного доходу за 2018 рік на 1630781грн., який відображено у п.2.1.2.1 акту від 26.02.2020р.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що облік ТМЦ повинен був встановлюватись посадовими особами, що проводили перевірку, виключно на підставі оборотно-сальдової відомості 281. З метою обліку залишків товару для перевірки правильності визначення суми загального оподатковуваного доходу за період, що перевірявся, окрім всіх даних, які надані платником, також можуть братись до уваги і решта звітності, яку подає останній, зокрема, дані Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно інформації, викладеній в п.2.1.2.2 акту від 26.02.2020р., перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених витрат, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, встановлено завищення задекларованих показників документально-підтверджених витрат за період з 16.02.2017р. по 31.12.2018р. на 1924624,13грн., у т.ч. за 2018 рік на 1924 624,13 грн.

На визначення такої суми вплинули відхилення (розбіжності), які встановлені в ході визначення структури витрат, пов`язаних з одержанням доходу за даними перевірки за 2018 рік, а саме: розбіжність у даних з придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції в сумі 1849407,15грн. та розбіжність інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 75216,98грн. (т.1 а.с.79 на звороті).

Так, з метою визначення понесених платником витрат на придбання ТМЦ, що використані у власній господарській діяльності (що пов`язані з отриманням доходів) відповідно до інформації з ЄДРПН, перевіркою встановлено, що середньорічна торгова націнка на продукти харчування, напої, тютюнові вироби складає 36,75%, середньорічна торгова націнка на пальне - 16,05% (т.1 а.с.80 на звороті).

Також перевіркою визначено загальний оподатковуваний дохід за 2018 рік в розрізі видів діяльності, а саме: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами - 489129,87 грн.; роздрібна торгівля пальним - 7844267,50грн.

На підставі таких показників (середньорічна торгова націнка та дохід в розрізі видів діяльності) перевіркою встановлено, що вартість придбаних ТМЦ, які реалізовані ФОП ОСОБА_1 , за 2018 рік: за даними платника - 8966475грн., за даними перевірки - 7117067,85 грн., розбіжність - 1849 407,15 грн.

Позивач у поданому позові зазначає про необґрунтованість визначення суми витрат на придбання ТМЦ на підставі «націнок», що, на думку позивача, суперечить нормам чинного законодавства України.

Водночас, судом встановлено, що під час перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області листом від №2777/ФОП/24-13-33-04 вимагало у позивача надати документи, зокрема, з питань, формування ціни на реалізовані товари/роботи/послуги; розрахунку торгової націнки. У відповідь на такий лист платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не надані пояснення щодо: методології визначення націнки на реалізований товар; суми документально-підтверджених витрат, що були задекларовані в податкових деклараціях.

При цьому, суд не вбачає необґрунтованості у встановленні націнок на підставі даних ЄДРПН про придбання та продаж ТМЦ, як здійснено податковим органом, враховуючи те, що позивачем на вимогу останнього документів з питань формування ціни не надано. Позивачем, не надано доказів надання податковому органу інших документів, на підставі яких можна було встановити дані, відмінні від тих, що визначені податковим органом.

Також, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 завищено показник колонки 7 додатку Ф2 податкової Декларації про майновий стан та доходи «Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» за 2018 рік на 75 217 грн. До таких витрат ФОП ОСОБА_1 віднесено комісію банку, витрати на електроенергію, орендну плату, послуги охорони, суму нарахованого та сплаченого єдиного внеску.

Така розбіжність, згідно з актом від 26.02.2020р., виникла внаслідок того, що перевіркою на підставі первинних документів визначено вказаний показник за 2018 рік в розмірі 350 922,58 грн., що не відповідає показнику задекларованому платником в розмірі 426 139,58 грн.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України).

Загальний річний оподатковуваний дохід, у відповідності до пп.164.1.3 п.164.1ст.164 ПК України дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

На підставі зазначених вище висновків (стосовно порушень, викладених в пунктах 2.1.2.1 та 2.1.2.2 розділу 2 акту від 26.02.2020р.) податковий орган прийшов до висновку про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік на 293843,06грн., внаслідок порушено вище наведених положень ПК України (т.1 а.с.81 на звороті).

У відповідності до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування в силу п.177.2 ст.177 ПК України є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно із п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про правомірність донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період з 16.02.2017р. по 31.12.2018р. в сумі 52891,75грн.

За таких обставин, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2020р., яке ґрунтується на такому висновку, є також правомірним та не підлягає скасуванню. За таких обставин, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування військовим збором згідно з пп.1.2 п.16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є доходи, визначені статтею 163 ПК України.

Статтею 163 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, падання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пп.1.3 п.16і підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Зважаючи на те, що податковим органом визначено обов`язок позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 16.02.2017р. по 31.12.2018р. в сумі 52891,75грн., суд вважає обґрунтованим донарахування позивачу згідно із податковим повідомленням-рішенням № від 02.03.2020 р. військового збору з доходів фізичних осіб-підприємців на загальну суму 5509,56грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 4 407,65 грн. та за штрафними санкціями 1101,91грн. Відповідно позов в частині визнання протиправним і скасування такого рішення не підлягає задоволенню.

Згідно із пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VI).

Відповідно до п.3 ч.11 ст.25 за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого

Зі змісту акту перевірки слідує, що внаслідок заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., на який нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ФОП ОСОБА_1 також занижено ЄСВ на загальну суму 64645,47грн.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 02.03.2020р. №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 відсотків є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

У відповідності до підпунктів «а» і «б» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За визначенням пп.14.1.191 п.14.1ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважаються, зокрема, будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню).

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пунктом 188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно висновків акту від 26.02.2020р. перевіркою повноти задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість, встановлено що ОСОБА_1 в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, занижено вказаний показник на 1099 грн. за грудень 2018 року. Така розбіжність виникла внаслідок того, що перевіркою на підставі первинних документів (видаткові накладні, дані ЄДРПН, банківські виписки, дані обліку платника, інформація щодо виторгів РРО, інформація платника щодо розрахунків з покупцями, дані знітів КОРО), встановлено, що ОСОБА_1 не в повному обсязі включено до складу податкових зобов`язань та не відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість суми нарахованого ПДВ при реалізації товарів із використанням реєстраторів розрахункових операцій.

Враховуючи те, що платником у Декларації з податку за додану вартість задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації), то перевіркою встановлено завищення від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 1099 грн. за грудень 2018 р.

За змістом акту перевірки, згідно з контрольною стрічкою РРО виторг (без врахування акцизного податку та ПДВ) за 2018 рік за даними платника - 8 327 887,54 грн. (п.2.1.2.1 акту перевірки), за даними перевірки 8 333 397,37 грн., розбіжність 5509,83грн. При цьому встановлено, що інших доходів, крім доходів відображених в КОРО ОСОБА_1 не отримував.

На підставі вказаного, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 занижено обсяг постачання за операціями, що оподатковуються за основною ставкою за 2018 рік на 5509 грн. та відповідно ПДВ із вищевказаних операцій на 1099 грн.

У зв`язку із зазначеним, податковим органом зменшено від`ємне значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 1099грн. за грудень 2018р. на підставі податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020р. №.

Позивач вказує на неправомірність податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020р. №, з огляду на те, що у акті перевірки відсутні посилання на документи, на підставі яких зроблено висновок про таке порушення.

Водночас, як вбачається з акту перевірки, такий висновок випливає з обставин, встановлених та описаних в п.2.1.2.1 акту перевірки, а саме, згідно з інформацією з бази даних ДПС щодо виторгів РРО перевіркою з`ясовано, що за 2018 рік ФОП ОСОБА_1 отримано через РРО готівкові кошти в розмірі 10 029 375грн., а саме: від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами - 616 254 грн. (в тому числі: акцизний податок 29298,15грн., ПДВ - 97825,98 грн.); від роздрібної торгівлі пальним - 9413121 грн. (в тому числі: ПДВ - 1 568 853,50грн.). Таким чином, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2018 році отримано виручку від реалізації товарів (без врахування акцизного податку та ПДВ) в розмірі 8 333 397,37грн., натомість згідно даних платника, вказано, що ФОП ОСОБА_1 в 2018 році отримано виручку від реалізації товарів (без врахування акцизного податку та ПДВ) в сумі 8 327 887,54 грн.

У зв`язку з цим встановлено розбіжність виторгу РРО, що становить 5509,83грн., та зроблено висновок про заниження обсягу постачання за операціями, що оподатковуються за основною ставкою за 2018 рік на суму 5509грн. та відповідно ПДВ із вищевказаних операцій на 1099 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що податковим органом обґрунтовано зроблено висновок, що ОСОБА_1 не в повному обсязі включено до складу податкових зобов`язань та не відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість суми нарахованого ПДВ при використанні реєстраторів розрахункових операцій, внаслідок порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України в сумі 1099 грн., в тому числі за грудень 2018 р. - 1099,00 грн. Відтак, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020р. №. Відповідно в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі висновку перевірки про розбіжність у даних обліку дизпалива за даними та за даними платника, перевіркою також встановлено відсутність реєстрації податкових накладних при реалізації ТМЦ в Єдиному реєстрі податкових накладних за 2018 рік на суму 56635грн. (ПДВ - 11327грн.), чим порушено п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В силу п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, шо надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість для податкового кредита та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п.120-1.2. ст.120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що податковим орган у відповідності до зазначених вище положень Податкового кодексу України, прийнято рішення, яким на підставі п.120-1.2. ст.120-1 ПК України, правомірно нараховано штраф в сумі 50% відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено, що становить 5663,50грн. (50%*11327грн.).

Зважаючи на наведені висновки, у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

З приводу доводів позивача про позбавлення його права на подання заперечень на акт від 26.02.2020р. суд зазначає, що згідно з п.4.6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом від 14.03.2013 №395, У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 розділу ІІ Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Заперечення можуть бути винесені на розгляд передбачених пунктом 4.1 цього розділу постійних комісій із розгляду спірних питань при відповідних органах державної податкової служби.

Отже, після завершення позапланової перевірки, результати якої відображені в акті від 26.02.2020р. податковий орган прийняв висновки про розгляд заперечення ОСОБА_1 від 28.02.2020р.

При цьому, згідно з п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, враховуючи подані позивачем заперечення на акт перевірки від 24.12.2019 №69/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 , відповідач протягом трьох робочих днів після надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків на такі заперечення прийняті оскаржувані рішення.

При цьому, податковим законодавством не передбачено подання заперечень на акт перевірки повторно. Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо не надання йому можливості подати на акт від 26.02.2020р. заперечень.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладені вище обставини, проаналізувавши зазначені положення нормативно-правових актів, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх рішень. Натомість, позивачем не надано суду доказів, які б спростовували висновки позапланової перевірки. За таких обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, зважаючи на те, що позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову, при цьому, докази понесення судових витрат відповідачем у матеріалах справи відсутні, що не суперечить статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя В.О. Кушнір