Справа № 489/4059/20
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/4059/20 провадження №2-а/489/276/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Центрального району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 498 від 22.07.2020.

В позові вказав, що 19.08.2020 на його адресу надійшла постанова, відповідно до якої, 18.06.2020, ОСОБА_1 допущено порушення п. 12.2.21 «Правил благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві», а саме самовільно встановлено тимчасову споруду (кіоск) з продажу кави по АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., що передбачено ст. 152 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не згодний та вважає її безпідставною Обґрунтовуючи позов вказує, що постанова винесена без повного і всебічного розгляду та без дослідження жодного доказу та до вказаного кіоску позивач не має жодного відношення, тобто не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Також зазначив, що його не викликали до адміністративної комісії ні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та таким чином грубо порушили його право на захист.

Крім того вказує, що Центральним районним судом м. Миколаєва на даний час розглядається адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними, предметом якої є саме тимчасова споруда (кіоск) по АДРЕСА_1 , що в той же час доводить те, що позивач не є власником вказаної у постанові споруди.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.09.2020, з урахуванням вимог ст. 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 23.11.2020 о 08:10 год, сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача у заяві від 23.11.2020 наполягала на задоволенні позовних вимог та просила суд розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача подав до суду заяву від 03.11.2020 в якій просив зупинити провадження у справі № 489/4059/20 у зв`язку із об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення по суті адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними, яка перебуває на розгляді в Центральному районному суді м. Миколаєва.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення № 498 від 22.07.2020 вбачається, що 18.06.2020, ОСОБА_1 порушив п. 12.2.21 «Правил благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві», а саме самовільно встановлено тимчасову споруду (кіоск) з продажу кави по АДРЕСА_1, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, провадження № К/9901/15804/18.

Інших відомостей та доказів, в т.ч. відзиву на позов, від відповідача не надходило.

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі у зв`язку із об`єктивною неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Клопотання представника не містить переконливих мотивів об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, внаслідок адміністративного провадження за позовом особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними, яка перебуває на розгляді в Центральному районному суді м. Миколаєва.

При цьому зібрані докази, з урахуванням ненадання представником відповідача відзиву на позовну заяву, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

За частиною 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил благоустрою, за порушення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Щодо поновлення строку звернення до суду таке клопотання позивача підлягає задоволенню на підставі ст. 121 КАС України, оскільки звернення позивача до суду здійснено 29.08.2020, після того, як 19.08.2020 на адресу позивача надійшов лист з оскаржуваною постановою.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Центрального району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про накладення адміністративного стягнення № 498 від 22.07.2020, якою було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників судового розгляду:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Адміністративна комісія Центрального району Миколаївської міської ради , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2020.

Суддя І.В. Коваленко