Справа № 460/6944/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2020 року м. Рівне №460/6944/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, на виконання рішень Сарненського районного суду від 05.08.2011 у справі №1718/2-а-558/11 на суму 7796,50 грн та від 12.11.2012 в справі №1718/2-а-1918/11 на суму 9236,76 грн, які були фактично виплачені у червні 2020 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", на виконання рішень Сарненського районного суду від 05.08.2011 у справі №1718/2-а-558/11 на суму 7796,50 грн та від 12.11.2012 в справі №1718/2-а-1918/11 на суму 9236,76 грн, які були фактично виплачені у червні 2020 року.

Мотивуючи вимоги позову, позивач зазначав, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судових рішень, які з вини відповідача фактично виконані останнім лише у 2020 році. Позивач просив нарахувати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за на відповідну суму пенсії. Однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не нарахував та не виплатив вказану компенсацію. За таких обставин, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд і вирішення справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Звертав увагу на відсутність підстав для обчислення компенсації, оскільки на виконання судового рішення перерахунок пенсії позивача проведено у повному обсязі і пенсійний орган не є належним відповідачем у справі. Крім того, відповідач вважав пропущеними строки звернення до суду з позовною заявою. Вказував, що виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" і така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності. Поряд з цим, зазначав, що позивачем неправильно проведено розрахунок компенсації, а тому така не підлягає виплаті. З огляду на викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Разом з відзивом відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження в справі, мотивоване тим, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 прийнято до розгляду справу №510/1286/16-а за позовом Особа_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Вказано, що предметом розгляду зазначеної справи, зокрема, є питання щодо застосування процесуальних строків звернення до суду. У зв`язку з цим, з метою правильного застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, відповідач вважає, що слід зупинити провадження у даній справі.

Розглянувши клопотання відповідача, дослідивши письмові докази, що стосуються порушеного в клопотанні питання, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Судом встановлено, що на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №510/1286/16-а (адміністративне провадження К/9901/20882/18). Предметом розгляду зазначеної справи, зокрема, є питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 99 КАС України.

Згідно з вимогами ст.122 КАС України, що кореспондує ст.99 КАС України в редакції до 15.12.2017, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст.4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Поряд з цим, судом встановлено, що загальна сума заборгованості по пенсії була перерахована позивачеві 30.06.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку з банку.

За захистом порушених прав та інтересів в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, позивач звернувся до суду 18.09.2020, тобто, з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, для зупинення провадження у справі.

Відтак, у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Також разом з відзивом від відповідача надійшло клопотання про заміну належного відповідача.

Клопотання обґрунтоване тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що затримка у виплаті перерахованої пенсії відбулася не з вини Пенсійного органу, а у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань до Пенсійного фонду України з Державного бюджету України. Відтак, належним відповідачем є Державна казначейська служба України.

При вирішенні даного клопотання, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VІ, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність у вигляді компенсації за порушення тримісячного строку виконання судового рішення щодо стягнення коштів з боржника, в той час як предметом судових рішень Сарненського районного суду від 05.08.2011 у справі №1718/2-а-558/11 та від 12.11.2012 в справі №1718/2-а-1918/11 на суму 9236,76 грн є нарахування та виплата позивачу пенсійних виплат.

Відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили, обов`язок нарахування (перерахунку) та виплати пенсії покладено на орган Пенсійного фонду. Тобто на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід, а не на орган казначейства.

Відповідно до п.7 Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відтак, обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід.

Викладене спростовує твердження Пенсійного органу про те, що він є неналежним відповідачем у даній адміністративній справі, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що постановою Сарненського районного суду від 05.08.2011 по справі №1718/2-а-558/11 вирішено позов задовольнити частково. Визнати противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонерові, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат та визначеної статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року включно. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначене статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонерові, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат та визначену статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року включно з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень України вказане рішення суду набрало законної сили.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що постановою Сарненського районного суду від 12.11.2012 по справі №1718/2-а-1918/11 вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку та виплати надбавки до пенсії як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо нездійснення нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та доплати до пенсії відповідно до ч. 2 ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок доплати до пенсії та виплатити її ОСОБА_1 , починаючи 05 березня по 22 липня 2011 року відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з мінімального розміру заробітної плати з урахуванням виплачених сум.Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю та виплатити її ОСОБА_1 , починаючи з 05 березня по 22 липня 2011 року відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком з урахуванням виплачених сум. У решті позовних вимог відмовлено.

На виконання судових рішень відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії позивача на підставі: розпорядження від 01.02.2012 №146491, за яким позивачу нараховано 1916,13 грн.; та від 05.09.2019 за яким позивачу нараховано 19117,13 грн.

Фактичну виплату, що не заперечувалось відповідачем, здійснено у червні 2020 року.

Листом, у відповідь на заяву позивача щодо проведення нарахування і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, відповідач повідомив позивачу, що згідно з матеріалами пенсійної справи, пенсійним органом проведено перерахунок пенсії на виконання рішень вищевказаних судів. Також пенсійний орган зазначив про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, пенсійний орган повідомив позивача, що виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, проводилась Державною казначейською службою України (а.с.17).

Вважаючи дії суб`єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з п.2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер разової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 в справі № 521/940/17.

Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, що встановлено постановою Сарненського районного суду Рівненської області, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

А тому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, викладена у листі є протиправною.

Покликання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки виплати нарахованих пенсій за рішенням суду здійснює Державна казначейська служба України та її територіальні органи є недоречними, з огляду на встановлені обставини справи та висновки суду, зроблені за аналізом вимог Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

Так, відповідно до п.7 Порядку № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VІ у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність за порушення тримісячного строку перерахування коштів за рішенням суду, а тому твердження пенсійного органу що він не є належним відповідачем у справі судом до уваги не береться.

Суд зауважує, що обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід. Відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили, обов`язок нарахування (перерахунку) та виплати пенсії покладено на органи пенсійного фонду, а не на органи казначейства України, а тому позивач не може нести фінансові втрати через неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" від 03.09.2014 №440, якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

Суд також зазначає, що розрахунок сум виплат, які мають бути здійснені позивачу, в тому числі і як компенсація втрати частини грошових доходів, є виключною компетенцією відповідача. Проте, посилання відповідача на те, що позивач просить суд зобов`язати його повторно виплатити вже отримані ним кошти не заслуговують на увагу, оскільки в межах даної справи розглядається питання зобов`язання нарахувати компенсацію на суму виплаченої заборгованості. Сума ж компенсаційних виплат має бути розрахована відповідачем самостійно, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

З приводу покликань відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд повторно зазначає, що позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України, так як фактична виплата належної йому суми пенсії за рішенням суду здійснена лише у червні 2020 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доказами та відповідають чинному законодавству, а тому їх слід задовольнити.

При цьому, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.02.2019 у справі №814/1428/18, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивача відповідно до рішень суду здійснено у 2012 році та 2019 році, а фактична виплата пенсії здійснена у червні 2020 року, то відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат.

Водночас, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з лютого 2011 по червень 2020 року на суму пенсії 11796,50 грн та за період з липня 2011 року по червень 2020 року на суму пенсії 9236,76 грн жодним чином не обґрунтована, адже статтею 3 Закону №2050-ІІІ та пунктом 4 Порядку №159 чітко визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів). А тому початковим місяцем для визначення періоду нарахування вказаної компенсації позивачу є саме лютий місяць 2012 року, оскільки нарахування позивачу пенсії відповідно до судового рішення у справі №1718/2-а-558/11 здійснено органом Пенсійного фонду в лютому 2012 року на суму 1916,13 грн. а фактична виплата відбулась у червні 2020 року; та у вересні 2019 року оскільки нарахування позивачу пенсії відповідно до судового рішення у справі №1718/2-а-1918/11 здійснено органом Пенсійного фонду в вересні 2019 року на суму 19117,13 грн., а фактична виплата відбулась також у червні 2020 року.

З огляду на викладене в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволення частково.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії нарахованої на виконання постанови Сарненського районного суду у справі №1718/2-а-558/11 від 05.08.2011 у лютому місяці 2012 року та виплаченої у червені 2020 року на суму 1916,13 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії нарахованої на виконання постанови Сарненського районного суду у справі №1718/2-а-1918/11 від 12.11.2012 у вересні 2019 року та виплаченої у червені 2020 року на суму 1916,13 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 листопада 2020 року.

Суддя Д.Є. Махаринець