Справа № 580/3406/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року справа № 580/3406/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області(далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Моринської сільської ради № 30-14/VII 30.04.2020 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0041» в частині положень пункту 2 яким надано згоду на поділ земельної ділянки комунальної форми власності площею 42,3110 га, кадастровий номер :05:001:0041, за цільовим призначенням 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (за межами населеного пункту с. Виграїв шляхом орієнтовного поділу земельної ділянки площею 42,3110 га, та формування двадцяти трьох окремих земельних ділянок двадцять дві з яких площею по 0,50 га та однієї площею 31,3110 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2020р. звернувся із заявою до Моринської об`єднаної територіальної громади, в якій просив надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної форми власності площею 42,3110 га, кадастровий номер :05:001:0041, для подальшого оформлення у власність, для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 2,0000 га. Однак, відповідач спірним рішенням надав згоду на поділ вказаної земельної ділянки площею 42,3110 га та формування двадцяти трьох окремих земельних ділянок двадцять дві з яких площею по 0,50 га та однієї площею 31,3110 га.

Позивач звертає увагу, що спірне рішення було прийняте необгрунтовано, упереджено, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації та без дотримання принципів добросовісності та розсудливості, оскільки воно не містить підстав поділу земельної ділянки в такому дискримінаційному та упередженому форматі, коли після поділу утворюється одна земельна ділянка розміром 31,3110 га, що очевидно перевищує розміри інших 22 земельних ділянок, кожна площею по 0,50 га. Позивач зазначив також, що зазначену земельну ділянку площею 42,3110 га можна було поділити на 22 земельні ділянки площею 1,9232 га, тобто в межах норм визначених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, в зв`язку із чим просив спірне рішення визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.10.2020р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник зазначив, що поділ земельної ділянки було здійснено згідно з нормами ст.121 Земельного Кодексу України для ведення особистого селянського господарства - до 2,0 гектара, при цьому всі 22 заявники отримали земельні ділянки однакового розміру, що говорить про неупередженість, дотримання принципу рівності та відсутність будь-якої дискримінації. Також зазначено, що право розпоряджатися об`єктами комунальної власності (до яких відноситься зазначена земельна ділянка) згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» мають виключно сільські,селищні,міські ради. Звернуто увагу, що комісія не відмовила позивачу, а рекомендувала виділення земельних ділянок площею 0,50 га, що не суперечить нормам Земельного Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.03.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 42,3110 га (кадастровий номер :05:001:0041), що розташована в адмінмежах Моринської сільської ради (за межами населеного пункту с. Виграїв) Корсунь-Шевченківського району Черкаської області для подальшого оформлення у власність земельної ділянки площею до 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства учаснику бойових дій.

До заяви позивачем було додано викопіювання, копії 1, 2, 3, 4, 11 сторінок паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду фізичної особи, копію посвідчення учасника бойових дій, копію заяви-згоди.

30.04.2020р. відповідач, керуючись статтею 26,33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 12, 31,79-1,81,83,121,122,125,126 Земельною кодексу України, статтею 25,26,56 Закону України «Про землеустрій», враховуючи: рекомендації комісії з питань земельних відносин, будівництва, комунальної власності, екології та благоустрою, прийняв рішення №30-14/VII Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0041, яким, згілно п.1 рішення, виконавчому комітету Моринської сільської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної форми власності площею 42,3110 га кадастровий номер :05:001:0041, за цільовим призначенням 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (за межами населеного пункту с. Виграїв).

Пунктом 2 вказаного рішення надано згоду на поділ земельної ділянки комунальної форми власності площею 42,3110 га, кадастровий номер :05:001:0041, за цільовим призначенням 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (за межами населеного пункту с. Виграїв шляхом орієнтовного поділу земельної ділянки площею 42,3110 га, та формування двадцяти трьох окремих земельних ділянок двадцять дві з яких площею по 0,50 га та однієї площею 31,3110 га.

Позивач, вважаючи пункт 2 спірного рішення протиправним, звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. «а» ч.3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 27.05.1997р. №280/97-ВР, сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 33 Закону №280/97-ВР встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, серед іншого, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно з п.п. «а», «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначає ст. 121 Земельного кодексу України. Зокрема, відповідно до п. «б», вказаної статті передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно частин 1,2 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої статті 79-1 ЗК України можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відтак, за даних обставин справи, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина шоста статті 79-1 ЗК України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Крім того, згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

При вирішенні питання щодо правомірності п.2 рішення Моринської сільської ради №30-14/VII 30.04.2020 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, 06.03.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 42,3110 га (кадастровий номер :05:001:0041), що розташована в адмінмежах Моринської сільської ради (за межами населеного пункту с. Виграїв) Корсунь-Шевченківського району Черкаської області для подальшого оформлення у власність земельної ділянки площею до 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства учаснику бойових дій.

З матеріалів справи, судом встановлено, що згідно Протоколу №5 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, комунальної власності, екології та благоустрою від 22.04.2020р., В.Ф.Микитенко - головою комісії, при розгляді питання щодо про надання дозволу на на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0007, зазначено, шо серед жителів с. Виграїв багато людей, які з об`єктивних причин, не реалізували своє право на отримання земельної ділянки у власність за цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» чи «для ведення товарного виробництва». Більше вільної землі на території села Виграїв щоб задовольнити цю потребу місцевого населення, немає. Якщо зараз розділити цю землю серед жителів м. Корсунь Шевченківський, то це буде несправедливо по відношенню до жителів села та викличе соціальну напругу в громаді. Голова комісії запропонував рекомендувати сесії надати дозвіл на поділ та подальшу приватизацію земельних ділянок розміром по 0.50 га, щоб задовольнити заяви якомога більшої кількості заявників при умові дотримання усіх вимог законодавства.

Вказані рекомендації щодо надання дозволу на приватизацію земельних ділянок розміром по 0.50 га Головою комісії надано і по питанню про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 42,3110 га (кадастровий номер :05:001:0041.

Судом також встановлено, що до протоколу ХХХ сесії VII скликання від 30.04.2020р. долучено доповідь головного спеціаліста - землевпорядника ОСОБА_2 на сесії сільської ради від 30.04.2020 року по питанню №30-14/VII «Про палання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0041», згідно якої до Моринської сільської ради надійшло 22 заяви від жителів м. Корсунь - Шевченківський про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання цієї земельної ділянки площею 42,3110 га для подальшою оформлення у власність земельної ділянки площею до 2,0000 га, із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Було підготовлено проект рішення та винесено його на розгляд постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, комунальної власності, екології та благоустрою. Після обговорення проекту, комісія обгрунтовано запропонувала дати дозвіл на поділ земельної ділянки площею 42,3110 га для подальшого оформлення у власність заявникам площею по 0,50 га кожна та запропоновано розглянути проект, врахувавши рекомендації комісії.

Оцінюючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд зазначає наступне.

Позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення зазначивши при цьому, що спірне рішення було прийняте необгрунтовано, упереджено, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації та без дотримання принципів добросовісності та розсудливості, оскільки воно не містить підстав поділу земельної ділянки в такому дискримінаційному та упередженому форматі, коли після поділу утворюється одна земельна ділянка розміром 31,3110 га, що очевидно перевищує розміри інших 22 земельних ділянок, кожна площею по 0,50 га.

З приводу зазначених посилань, суд зазначає, що відповідач отримавши 22 заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 42,3110 га, спірним рішенням надав згоду на поділ земельної ділянки площею 42,3110 га (кадастровий номер :05:001:0041), шляхом орієнтовного її поділу та формування двадцяти трьох окремих земельних ділянок двадцять дві з яких площею по 0,50 га та однієї площею 31,3110 га.

Таким чином, всім 22 заявникам, в тому числі і позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 42,3110 га в рівних частках, по 0,50 га.

Суд зазначає, що дискримінація в даному випадку мала б місце в разі надання позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 42,3110 га на земельну ділянку, яка обсягом менша від наданих іншим 21 заявнику.

Також, як встановлено вище, вказане рішення містить підстави такого поділу, що зазначені у Протоколі №5 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, комунальної власності, екології та благоустрою від 22.04.2020р., де головою Комісії зокрема вказано, що 22 заявники щодо поділу земельної ділянки площею 42,3110 га є жителями м. Корсунь-Шевченківського, натомість серед жителів с. Виграїв багато людей, які з об`єктивних причин, не реалізували своє право на отримання земельної ділянки у власність.

Таким чином, будучи жителем м. Корсунь-Шевченківського та зазначаючи про дискримінацію його власних прав та інтересів, позивач не враховує права жителів с. Виграїв на реалізацію права на отримання ними земельних ділянок у власність.

На підставі зазначеного, доводи позивача про дискримінацію його прав спірним рішенням суд вважає необгрунтованим.

Суд також враховує, що з аналізу вищевказаних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України, вбачається, що право розпорядження земельною ділянкою (кадастровий номер :05:001:0041), яка є об`єктом комунальної власності, належить до виключної компетенції відповідача.

Приписами ст.121 Земельного Кодексу України передбачено право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Суд зазначає, що надавши право громадянам України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, законодавцем встановлено максимальний, граничний поріг в межах якого може бути реалізоване таке право (не більше 2,0 га), при цьому Закон не містить мінімального обсягу земельної ділянки, що може бути передана в порядку безоплатної передачі, за наявності якого можна було б встановити порушення прав особи, в разі наданні їй земельної ділянки у обсязі меншому ніж встановлено Законом.

Судом враховано, що спірним рішенням не відмовлено позивачу у наданні дозволу, натомість надано згоду на поділ земельної ділянки площею 42,3110 га (кадастровий номер :05:001:0041), шляхом її поділу та формування земельних ділянок по 0,50 га, що не суперечить нормам Земельного Кодексу.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. В контексті зазначеного, суд не вбачає порушення прав, свобод та інтересів позивача оскаржуваним рішенням, в зв`язку із чим позовні вимоги вважає необгрунтованими.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та частини 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко