Справа № 520/14542/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р. № 520/14542/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, викладене в листі №4592 від 21.08.2020 р. про відмову зарахувати, ОСОБА_1 , до пільгового стажу, періоди роботи з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року та призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати, ОСОБА_1 , до пільгового стажу, періоди роботи з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно заяви про призначення пенсії від 12.08.2020 року, з моменту досягнення ним 50 років, а саме з 08.04.2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, викладене в листі №4592 від 21.08.2020 р. про відмову зарахувати, ОСОБА_1 , до пільгового стажу, періоди роботи з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року та призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України та порушує права позивача на пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 11.11.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що на підставі наданих документів та даних про застраховану особу, страховий стаж позивача складає 38 років 10 місяців 15 днів, у тому числі стаж за Списком № 1 складає 9 років 9 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, викладене в листі №4592 від 21.08.2020 р. про відмову зарахувати, ОСОБА_1 , до пільгового стажу, періоди роботи з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року та призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , 12 серпня 2020 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням, що викладено у формі листа № 4592 від 21.08.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу 10 років за Списком №1.

Згідно вказаного рішення, відповідачем не були зараховані до загального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 у періоди з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року.

Вказаним рішенням від 21.08.2020 року № 4592 позивачу було повідомлено, що надані позивачем - ОСОБА_1 довідка № 464-472 від 21.07.2020 року та матеріали атестації до них, видані "Филиал "Шахта Никанор унитарного предприятия Луганской Народной Республики "Центруголь", розгляду не підлягають оскільки відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того під час розгляду справи судом встановлено, що період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1999р по 17.09.1999р зараховано до страхового стажу на Списком №1 по даним персоніфікованого обліку позивача.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

При призначенні пенсії на пільгових умовах Пенсійний фонд керується Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 (далі - Закон № 1058), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005.

Відповідно до 114 Закону 1058 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених, роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджується відповідно до списку виробництв, цехів, професій та посад, робота, яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах на підставі записів у трудовій книжці працівника та уточнюючих довідок.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті виконанням робіт, передбачених списком № 1 і 2, право яких, підтверджено атестацією робочих місць та виконання яких проводиться на протязі повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій (роз`яснення Міністерства праці від 10.05.94.№ 01-3/406-02-2 та №06-1649).

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим п.20 постанови КМУ від 12.08.1993р №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначені довідка

Як вже було встановлено судом вище, на підставі наданих документів та даних про застраховану особу страховий стаж позивача складає 38 років 10 місяців 15 днів, у тому числі стаж за Списком №1 складає 9 років 9 місяців 03 дні., що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Уточнюючі довідки видані "Филиал "Шахта Никонор -Новая" Унитарного предприятия Луганской Народной Республики "Центроуголь", що знаходиться на не підконтрольній українській владі території, не може бути прийнята до уваги з огляду на наступне.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченим частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, викладене в листі №4592 від 21.08.2020 р. про відмову зарахувати, ОСОБА_1 , до пільгового стажу, періоди роботи з 18.03.1991 року по 27.02.1995 року та з 27.02.1995 року по 17.09.1999 року та призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та такими, що винесено в межах чинного законодавства України, оскільки позивачем не було належним чином підтверджено спеціальний трудовий стаж, шляхом надання уточнюючої довідки, виданої відповідно до вимог чинного законодавства України, підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, в якій вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначені довідка, у зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість підтвердити наявність у позивача, в оскаржувані періоди, страхового стажу за списком № 1.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.