Справа № 280/3525/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 листопада 2020 року (09 год. 45 хв.)Справа № 280/3525/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовні заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 22843) просить: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-31381-54 від 07.02.2019 у розмірі 18276,72 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-31381-54 від 14.05.2019 у розмірі 21030,90 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-31381-54 від 17.02.2020 у розмірі 29293,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2000 позивач працював приватним підприємцем - водієм пасажирського наземного транспорту міського та приміського сполучення та був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Токмацькою ОДПІ у Запорізькій області позивачу було видано свідоцтво про сплату єдиного податку від 01.01.2003. Позивачем 21.07.2003 припинено підприємницьку діяльність та знято з обліку платника податків, що підтверджується довідкою про зняття з обліку платника податку. Після того, як позивач припинив підприємницьку діяльність, останній жодного разу не звертався до Токмацького відділення ДФС, не отримував свідоцтва про сплату єдиного податку, не здійснював звіти про підприємницьку діяльність та не сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не подавав звіти про здійснення підприємницької діяльності, не сплачував податки та інші обов`язкові платежі за підприємницьку діяльність до контролюючих органів. Лише після отримання Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 лютого 2019 року № Ф-31381-54, позивачу стало відомо, що у 2013 році без згоди позивача було знову зареєстровано фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 26.02.2019. Оскільки, жодної заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця в 2013 році позивачем не подавалось, 28.02.2019 позивач звернувся Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, що підтверджується копією заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, рішенням суду від 12.03.2020 у справі № 280/3757/19 скасовано запис №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 . На підставі вищевикладеного, просить скасувати оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою суду від 29.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 27.08.2019.

16.08.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 34006), в якому зазначає, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, рішення про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , не прийнято, стан платника 0 - «платник податків за основним місцем обліку», організаційно - правова форма - 910 - підприємець - фізична особа, дата державної реєстрації 21.01.2000. Вказує, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» починаючи з 2017 року позивач мав обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок незалежно від того, чи здійснювалась ним підприємницька діяльність та чи отримував він дохід від такої діяльності. Всупереч нормам чинного законодавства позивач самостійно єдиний внесок не сплачував, у зв`язку з чим виникла недоїмка, що зумовило формування та направлення на адресу позивача оскаржуваних вимог. Жодного доказу сплати єдиного внеску протягом 2017-2019 років позивачем до суду надано не було. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.08.2019 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.09.2019.

Ухвалою суду від 24.09.2019 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/3757/19.

Ухвалою суду від 05.10.2020 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 19.10.2020.

Протокольною ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 16.11.2020.

У зв`язку із відсутністю у період часу з 07.11.2020 по 21.11.2020 судді Калашник Ю.В. на роботі, судове засідання призначене на 16.11.2020 перенесено на 25.11.2020.

25.11.2020 учасники в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, враховуючи неявку всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

За даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.01.2013 державним реєстратором зроблений запис №2 096 175 0000 001092 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про позивача як про фізичну особу-підприємця - у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, ГУ ДФС у Запорізькій області позивачу сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки):

від 07.02.2019 №Ф-31381-54 на загальну суму 18276,72 грн., у т.ч.: недоїмка 18276,72 грн. (а.с.15);

від 14.05.2019 №Ф-31381-54 на загальну суму 21030,90 грн., у т.ч.: недоїмка 21030,90 грн. (а.с.16);

від 17.02.2020 №Ф-31381-54 на загальну суму 29293,44,08 грн., у т.ч.: недоїмка 29293,44 грн. (а.с.84).

Позивач не погодившись із вказаними вимогами звернувся до суду із вказаним позовом про їх скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є також фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Водночас, особливості сплати ЄСВ в залежності від категорії його платників визначено статтею 4 Закону № 2464-VI.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Тож, враховуючи лише ту обставину, що ОСОБА_1 має статус підприємця, відповідач в автоматичному режимі здійснив нарахування їй ЄСВ у розмірі мінімального страхового внеску за весь період з моменту набрання чинності змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII до ст. 7 Закону №2464-VI.

В той же час позивач доводить неправомірність такого нарахування тим, що з 21.07.2003 припинив підприємницьку діяльність та не звертався до державного реєстратора 17.01.2013 із заявою про реєстрацію фізичної особи-підприємця. За даним фактом позивач звернувся до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення злочину, на підставі якої розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням: №0000418 за ознаками правопорушення ч.1 ст. 358 КК України.

Вважаючи протиправним запис №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду із позовом до суду про його скасування.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі № 280/3757/19 за позовом ОСОБА_1 до Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області в особі державного реєстратора про визнання протиправним та скасування запису, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, зокрема: визнано протиправним та скасовано запис №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 . Зазначене рішення набрало законної сили 07.08.2020 (а.с.91-93).

Так, суд у вказаній справі, щодо правомірності здійснення спірного запису на підставі реєстраційної картки про включення відомостей зазначив, що відповідачем було надано суду копії та оригінали як самої картки так і опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Включення відомостей про фізичну особу-підприємця". При цьому у описі відсутній підпис державного реєстратора який повинен був прийняти відповідні документи. З огляду на наведене, та враховуючи твердження позивача про неподання до державного реєстратора відповідної реєстраційної картки суд не може вважати доведеним факт подання позивачем відповідної картки державному реєстратору. Окрім того, станом на 17.01.2013 вже закінчився встановлений пунктами 2, 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390 строк для подання державному реєстратору реєстраційної картки про включення відомостей про фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв. В той же час відповідачем не надано суду нормативного обґрунтування та доказів на підтвердження того, що спірний запис про включення відомостей про позивача було вчинено реєстратором на будь-якій іншій передбаченій Законом підставі, зокрема з використанням даних Інформаційного фонду як про це стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як зазначено у ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій врегульований статтею 25 Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (надалі - Закон №755-IV), за змістом якої державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі:

1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації;

2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо:

визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи;

заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій;

накладення/зняття арешту корпоративних прав;

зобов`язання вчинення реєстраційних дій;

скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі;

виділу юридичної особи;

провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи;

відміни державної реєстрації припинення юридичної особи;

припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи;

відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію;

3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Однак, судом встановлено, що наразі у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація про скасування запису в Єдиному державному реєстрі №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону №755-IV, суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті: 1) звертається до суду за роз`ясненням судового рішення - у разі якщо судове рішення є незрозумілим для суб`єкта державної реєстрації; 2) повідомляє суд або державну виконавчу службу про неможливість виконання рішення із зазначенням підстав - у разі неможливості виконання судового рішення; 3) проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини); 4) формує виписку для її оприлюднення на порталі електронних сервісів - у разі зміни відомостей, що містяться у виписці.

Так, суд зазначає, що державний реєстратор Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області був учасником справи № 280/3757/19 та був обізнаний про наявність рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі № 280/3757/19, яким скасований запис в Єдиному державному реєстрі від 17 січня 2013 року №2 096 175 0000 001092 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Проте, всупереч вимогам Закону №755-IV, відповідний запис в Єдиному державному реєстрі про скасування запису від 17 січня 2013 року №2 096 175 0000 001092 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 12.03.2020 у справі № 280/3757/19, яке набрало законної сили державним реєстратором не внесено, що наразі має своїм наслідком збереження за ОСОБА_1 статусу підприємця відповідно до облікових записів державного реєстру та записів податкового органу незважаючи на наявність такого, що набрало законної сили судового рішення, яким запис від 17 січня 2013 року №2 096 175 0000 001092 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 скасований.

Оскільки позивач не звертався до державного реєстратора 17.01.2013 із заявою про реєстрацію фізичної особи-підприємця, та безпосередньо наявність відповідного запису №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в подальшому призвело до порушення прав особи з боку податкового органу шляхом нарахування йому ЄСВ, тобто внаслідок обставин, що ніяк не залежали від його волі та беручи до уваги наявність рішення, Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі № 280/3757/19 яким скасовано запис №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 як протиправний, належним способом захисту порушеного позивача права є визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-31381-54, від 14.05.2019 №Ф-31381-54, від 17.02.2020 №Ф-31381-54, якими позивачу нараховано єдиний соціальний внесок на підставі запису про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, який скасований у судовому порядку.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11.04.2013 р. по справі "Вєренцов проти України", в якому Суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону, та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню.

Крім того, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Корецький та інші проти України", ЄСПЛ наголосив, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи.

У рішенні від 09.01.2013 по справі "Олександр Волков проти України" (OleksandrVolkov v. Ukraine), заява № 21722/11 ЄСПЛ наголошено, що чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи "доброго врядування" і "належної адміністрації".

Крім того, у п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE ("Рисовський проти України") заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу "належного урядування", відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). При цьому, Суд наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Суд звертає увагу на те, що у період, за який ГУ ДПС у Запорізькій області було нараховано позивачу спірну суму недоїмки зі сплати ЄСВ, запис №2 096 175 0000 001092 від 17 січня 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було зроблено без згоди позивача, про наявність якого останньому не було відомо, та який в подальшому був скасований відповідним судовим рішення як протиправний.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для суду при вирішенні даної справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржених вимог про сплату боргу (недоїмки), вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим під час розгляду обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-31381-54, від 14.05.2019 №Ф-31381-54, від 17.02.2020 №Ф-31381-54.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-31381-54 на загальну суму 18276,72 грн.; від 14.05.2019 №Ф-31381-54 на загальну суму 21030,90 грн.; від 17.02.2020 №Ф-31381-54 на загальну суму 29293,44,08 грн..

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26.11.2020.

Суддя Ю.В. Калашник