Справа № 335/5128/20
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.11.2020
Справа № 335/5128/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жавжарова Олександра Ілліча, третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ №1465142 від 28.08.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., поновити строк звернення до суду.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 28.08.2019 він рухався на транспортному засобі на автодорозі в Мелітопольському районі. Автодорога мала дві смуги руху в одному напрямку. Оскільки автомобілів було багато і права смуга була зайнята іншими автомобілями, він здійснював рух в лівій смузі. На стаціонарному посту поліції його автомобіль було зупинено працівником поліції Неделковим Д.Г. На прохання ОСОБА_1 пояснити підставу зупинення автомобіля інспектор сказав, що він не зупинився на знак 3.41 «Контроль». На питання, «Де є знак 3.41 «Контроль»?, інспектор показав візуально у напрямку назад праворуч, де ОСОБА_1 помітив, що там дійсно на узбіччі перебував тимчасово встановлений знак на відстані 3 м. від краю проїзної частини. На запитання: «Де дублюючий знак?», інспектор йому нічого не відповів. Через деякий час інспектор сказав, щоб ОСОБА_1 підійшов з ним у приміщення стаціонарного поста. Прийшовши з інспектором у приміщення стаціонарного посту, він попросив надати йому документи на право керування, які ОСОБА_1 невідкладно надав. Його документи інспектор передав іншому інспектору Жавжарову О.І. Декілька хвилин ОСОБА_1 пояснював інспекторам про необхідність встановлення дублюючого знаку, однак вони на це нічого не відповідали. Після чого на пост привели інших водіїв і інспектор сказав, що він може їхати. ОСОБА_1 запитав чи все гаразд, інспектор ствердно помахав головою і він пішов до автомобіля та продовжив рух. Жодного слова про розгляд адміністративної справи інспектор не висловлював, жодних постанов при притягнення до адміністративної відповідальності не оголошував та не повідомляв про їх складення.

Однак, 01.06.2020 ОСОБА_1 отримав поштовий конверт, в якому знаходилась постанова виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з ксерокопією оскаржуваної постанови поліції про накладення на нього адміністративного стягнення.

Оскільки дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м. за напрямком руху, а на дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Зважаючи, що ОСОБА_1 їхав у лівій смузі, оскільки права була зайнята, під час його руху дублюючі знаки були відсутні, а тому він не міг порушити вимог знаків, яких на дорозі не було. Отже, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, яке він не вчиняв. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, його дії здійснено у чіткій відповідності до Правил дорожнього руху і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню. Крім того, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, до постанови не надно жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явився, 26.10.2020 року від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, Жавжаров О.І. до судового засідання не з`явився, 23.11.2020 року від нього на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена законно.

Від представника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що належним суб`єктом владних повноважень у даному випадку виступає інспектор Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Жавжаров Олександр Ілліч, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі ЕАВ №1465142 від 28.08.2019, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі та виніс рішення у виді постанови про накладення адміністративного стягнення. З урахуванням чого, інспектор повинен сам доводити правомірність прийнятого ним рішення та є належним відповідачем у даній справі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того, Мелітопольський ВП ГУНП в Запорізькій області витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення не надіслав, про причини невиконання ухвали про витребування доказів від 28.08.2020 суд не повідомив. Тому на підставі норм ст. 77 КАСУ, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з копії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 28.08.2019 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він 28.08.2019 о 20 годині 09 хвилин, керуючи автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль», проїхав без зупинки перед контрольним пунктом пост поліції, чим порушив п. 8.4 ПДР України(а.с.12).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП України).

Доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач зазначає, що не згоден з винесеною постановою, правила дорожнього руху не порушував, оскільки з його слів він рухався у лівій смузі на дорозі з двома смугами руху в одному напрямку. Жодних дублюючих дорожніх знаків на ділянці дороги, яку він проїжджав не було. Однак, як вбачається з п.8.2.1 ПДР на дорозі, яка має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано, в оскаржуваній постанові не зазначено.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, згідно із ч.2ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках суб`єкт владних повноважень не може покладатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 6 статті 77).

Суд зазначає що відповідачем інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, Жавжаровим О.І. відзиву на адміністративний позов надано не було; витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача з боку Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області суду не надано.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, позивач ОСОБА_1 заперечив факт порушення вимог заборонних знаків. Вказані заперечення відповідачем спростовані не були і докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надані. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.3ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також суд вважає, що клопотання позивача про поновлення терміну на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, як зазначає позивач, оскаржувана постава винесена 28.08.2019 року, однак інспектори на місці зупинки не повідомляли про наявність постанови, її на місці зупинки не оголошували та не пропонували заявнику її отримати. Лише 01.06.2020 року у відділенні Укрпошти він отримав поштовий конверт з виконавчої служби, в якому знаходилась постанова про виконавче провадження і оскаржувана постанова. З 17.12.2019 по 29.04.2019 року заявник знаходився за межами України. Десятиденний строк права оскарження постанови, отриманої 01.06.2020 припадає на 11.06.2020 року. Однак в країні було запроваджено карантинні заходи, тому він не мав змоги звернутися до суду, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску терміну на оскарження постанови. Доказів протилежного (зокрема, доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше, аніж зазначено в позові тощо) з боку відповідача суду не надано.

Згідно правового змісту положень ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішення (постанови) по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху може бути подано протягом 10 днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до п.5 ч. 1ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч.1ст.121КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позов подано з порушенням строку встановленого законом строку, однак, враховуючи наявність клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, відсутність як заперечень проти цього, так і відсутність доказів спростування обставин, зазначених у клопотанні з боку відповідача, достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд поновлює пропущений процесуальний строк.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про скасування оскарженого позивачем рішення суб`єкта владних повноважень та необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору, у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст.3,6,7-9,11,77, 139,160,162,163,171-2,242,268-272,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом до інспектора Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жавжарова Олександра Ілліча, третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жавжарова Олександра Ілліча, третя особа - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1465142 від 28 серпня 2019 року, винесену інспектором Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жавжаровим Олександром Іллічем стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення адміністративного у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області сплачений судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жавжаров Олександр Ілліч, адреса розташування: м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 83.

Третья особа: Головне управління національної поліції в Запорізькій області, адреса розташування: м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, 29.

Суддя: Ю.В. Ковальова