Справа № 560/7654/20
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7654/20
УХВАЛА

30 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Ковальчук О.К., розглянувши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить скасувати постанову відповідача від 13.11.2020 року ВП№62938243 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Документи, що додаються до позову визначені статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч вимогам частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не додав до позовної заяви доказів отримання відповідачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2020 встановлений у розмірі 2102,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом цього позову є вимога майнового характеру (скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн).

Однак, всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не надав документ про сплату судового збору.

У адміністративному позові позивач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю коштів призначених на цю мету. Крім того вказує, що сплата судового збору за подання скарги (позовної заяви) в даному випадку законом України "Про судовий збір" не передбачена, посилається на постанову Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц та роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах".

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує таке.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року встановлено, що статтями 3 і 4 Закону № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Наведений у пунктах 1, 4 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону 3674-VI, не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, а не скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області помилково вважає, що за подання вказаної позовної заяви сплата судового збору не передбачена.

Разом з тим, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України стосуються виключно сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в цивільному судочинстві, а не за подання позовної заяви в адміністративному судочинстві, і такий висновок аргументований саме відсутністю ставки судового збору, яка підлягає сплаті за звернення із скаргою, тоді як у даній справі позивач звернувся із позовною заявою.

Що стосується постанови Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц, то у ній зроблений правовий висновок про те, що не підлягає сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу на те, що касаційний господарський суд у складі ВС дійшов висновку про необхідність відступити від висновку щодо застосування статей 3, 4 закону України "Про судовий збір" у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 18.01.2018 року у справі №565/256/15-ц, а тому своєю ухвалою від 15.03.2018 року передав справу №915/955/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У постанові від 29.05.2018 року у справі №915/955/15 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за подання апеляційних та касаційних скарг на ухвали, винесені за результатами розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) органів ДВС, сплачується судовий збір.

Таким чином, предметом розгляду вказаних судових рішень було питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Тому, доводи позивача про те, що судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови державного виконавця не сплачується, є безпідставними.

Статтею 5 закону України "Про судовий збір" визначений вичерпний перелік осіб, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Позивач до жодної з пільгових категорій не належить.

Згідно з частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували його скрутне матеріальне становище та неспроможність сплатити судовий збір в розмірі, визначеному законом України "Про судовий збір".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001, справа "Креуз проти Польщі", право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Таким чином, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є такими, що не залежать від волі особи, та дають право на звільнення від сплати судового збору.

Тому підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви документ про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в ухвалі від 03.01.2018 по справі К/9901/3312/17.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання доказів отримання відповідачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, та доказів сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 2102,00 грн, або документів, які підтверджують звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяО.К. Ковальчук