Справа № 600/2185/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 р. м. Чернівці справа № 600/2185/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком за період з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р., в ПОАП "Промінь 2002", з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., з 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТзОВ "Промінь-Арго" на посаді тракториста машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши в пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 роботу за період з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р., в ПОАП "Промінь 2002", з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., з 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТзОВ "Промінь-Арго" на посаді тракториста машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію з 24.09.2018 р. та виплатити заборгованість що утворилась з 24.09.2018 р. по день ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач що 24.09.2018 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на те, що працював трактористом та має необхідний стаж роботи, що підтверджується відповідними документами, які були надані відповідачу, а саме трудовою книжкою та довідками.

06.11.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/2185/20-а відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами .

23.11.2020 р. відповідач не погоджуючись із поданим позовом подав до суду відзив, в якому вказував, що з огляду на відсутність підстав для врахування позивачу періодів роботи з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р. в ПОАП "Промінь 2002" та з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., з 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТзОВ "Промінь-Арго" на посаді тракториста-машиніста, то його пільговий стаж становить 11 років. Отже, підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів у порядку спрощеного письмового провадження.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.09.2018 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається із матеріалів справи позивач працював на посаді тракториста: з 15.11.1983 р. по 05.04.1989 р. в радгоспі "ім. ХХ партз`їзду"; з 12.07.1996 р. по 10.03.2000 р. в КСП "Романковецьке"; з 11.03.2000 р. по 11.04.2003 р. в ТОВ "Романковецька нива"; з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р. в ПОАП "Промінь 2002"; з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 р. по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТОВ "Промінь-Агро"; з 01.04.2016 р. по 30.11.2016 р. в ТОВ "Ілмар Україна".

Розглянувши вказану заяву, відповідач листом від 05.02.2019 р. №127/02-14 повідомив, що пільговий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 4 місяці 27 днів, чого не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо, зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

26.03.2020 р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вирішити питання щодо призначення пільгової пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до вимог п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розглянувши повторну заяву позивача, відповідач 10.04.2020 р. повідомив про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який визначає право на пільгову пенсію.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, в зарахуванні пільгового стажу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-ІV).

Особи, які мають право на пенсію на пільгових умовах та умови її призначення визначені ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року.

Відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно зі ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 цього Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а також архівними установами.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення №7 від 20.01.1992 року.

Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 683/977/17, від 08.05.2018 року у справі № 672/455/17.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 працював трактористом з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р. в ПОАП "Промінь 2002"; з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 р. по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТОВ "Промінь-Агро", що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки виданої дирекцією ПОАП "Промінь 2002" від 12.10.2013 р. підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював на даному підприємстві з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р. трактористом - машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві. Також вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також довідкою від 07.08.2018 р. підтверджено, що позивач працював в ТОВ "Промінь-Агро" з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 р. по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. трактористом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач мав достатній стаж (на роботах трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємствах сільського господарства) для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та який підтверджений трудовою книжкою і вищевказаною довідкою.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що позивач відпрацював трактористом-машиністом повний робочий день, діяльність позивача на посаді тракториста була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції, пільговий стаж роботи позивача на посаді тракториста складає понад 20 років, позивач мав страховий стаж - більше 21 року, а відтак, набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що в даному випадку відсутня необхідність підтвердження наявного трудового стажу через механізм його зарахування за рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка дає можливість встановити характер роботи позивача на посаді тракториста та безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, і є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Такої ж правової думки дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06.03.2019 у справі №515/1967/16.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача трактористом з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р., з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 р. по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. пільговий стаж позивача (враховуючи зарахований відповідачем пільговий стаж 11 років) становить понад 20 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача (який досяг 55 років) був наявний 20-річний стаж роботи на посаді тракториста.

При цьому суд зазначає, що у під діями суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти активну або пасивну поведінку, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних чи юридичних осіб.

Порушення прав та інтересів позивача виникло внаслідок прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, а не внаслідок вчинення відповідачем бездіяльності. Тому в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у призначенні пенсії, слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У спірному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити ці дії з дня виникнення у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах - 24.09.2018 р.

Отже, рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Також, як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати період роботи позивача на посаді тракториста з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р., з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 р. по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. до пільгового стажу, та призначити йому пенсію з 24.09.2018 р.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн, що підтверджується квитанцією від 02.11.2020 р. №107.

Таким чином, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 560,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 24.09.2018 р. відповідно до п. 3 ч. 2ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши в пільговий трудовий стаж роботу за період з 14.04.2003 р. по 30.08.2007 р., в ПОАП "Промінь 2002", з 01.02.2009 р. по 30.11.2012 р., з 15.03.2013 по 06.11.2013 р., з 19.08.2014 р. по 30.06.2015 р., з 19.10.2015 р. по 31.03.2016 р. в ТзОВ "Промінь-Арго" на посаді тракториста машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію з 24.09.2018 р. та виплатити заборгованість що утворилась з 24.09.2018 р. по день ухвалення рішення суду.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код )

Суддя І.В. Маренич