Справа № 420/4529/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4529/20
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Біляївської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року по справі за позовом заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Біляївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури (надалі позивач) в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Біляївської міської ради (надалі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Біляївської міської ради щодо не утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей, зобов`язавши Біляївську міську раду вчинити певні дії, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що невиконання Біляївською міською об`єднаною територіальною громадою покладених на неї законодавством повноважень із забезпечення, дотримання та захисту прав дитини шляхом не утворення у складі відповідних виконавчих органів Біляївської міської ради служби у справах дітей може призвести до порушення суспільних інтересів та інтересів держави у сфері охорони дитинства щодо реалізації в повному обсязі завдань та заходів державної політики з питань соціально-правового захисту дітей.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2020 року за вх.№16.68-52-3439вих-20 заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області звернувся до Біляївського міського голови, з проханням надати інформацію щодо:

- кількості населених пунктів, які приєдналися до Біляївської міської об`єднаної територіальної громади;

- кількості дітей, які проживають на території Біляївської об`єднаної територіальної громади, скільки з них: діти - сироти, діти позбавлені батьківського піклування та діти, які опинилися у складних життєвих обставинах ( з «неблагополучних» сімей);

- чи утворено у Біляївській міській об`єднаній територіальній громаді службу у справах дітей, якщо ні, то ким виконуються функції з питань захисту прав дітей.

09.04.2020 року №10-16/303 та 10.04.2020 року №399 Біляївським міським головою направлено листи відповідачу, якими повідомлено, що до складу Біляївської об`єднаної територіальної громади входить 5 населених пунктів, у тому числі: м. Біляївка, с. Повстанське, с. Майори, с. Мирне та с. Широка Балка. На території об`єднаної територіальної громади проживають 49 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також 32 дитини, які опинились у складних життєвих обставинах. Служба у справах дітей не утворювалась. Функції з питань захисту прав дітей покладено на управління освіти Біляївської міської ради та районний Біляївський ЦСМД, якому передається субвенція з міського бюджету. Кількість дітей, які перебувають на обліку служби у справах дітей Біляївської районної територіальної адміністрації, з числа мешканців Біляївської ОТГ та Яськівської ОТГ: діти, які залишилися без батьківського піклування, діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування - 306 дітей у Біляївському районі, у тому числі: Біляївська ОТГ - 64 дитини та Яськівська ОТГ - 45 дітей. Діти, які опинилися у складних життєвих обставинах - 151 дитина у Біляївському районі, у томі числі: Біляївська ОТГ - 22 дитини, Яськівська ОТГ - 15 дітей.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що органи місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад зобов`язані відповідно до вимог законодавства здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та з метою забезпечення виконання цих повноважень утворити у складі відповідних виконавчих органів рад службу у справах дітей. А тому, не утворення Біляївською об`єднаною територіальною громадою таких служб може призвести до порушення інтересів держави у сфері охорони дитинства в частині забезпечення належного захисту гарантованих державою прав дітей.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1 ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою BP №789-ХІІ від 27.02.1991 (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частин 2, 3 ст.3 Конвенції, держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Аналогічні зобов`язання України передбачені і у основних міжнародно-правових актах. Стаття 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року (ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973 року) визначає право кожної людини на соціальне забезпечення, а стаття 10 цього ж Пакту декларує визнання Державами-учасницями, що сім`ї, яка є природним і основним осередком суспільства, повинні надаватися по можливості якнайширша охорона і допомога, особливо при її утворенні і поки на її відповідальності лежить турбота про несамостійних дітей та їх виховання. Особливих заходів охорони і допомоги має вживатися щодо всіх дітей і підлітків без будь-якої дискримінації за ознакою сімейного походження чи за іншою ознакою. Дітей і підлітків має бути захищено від економічної і соціальної експлуатації.

В Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Охорона дитинства з 2001 року визнана Україною загальнонаціональним пріоритетом і включає в себе забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, є Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ (Преамбула Закону) (надалі - Закон №2402).

Згідно зі статтею 5, 8 Закону №2402 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Місцеві органи виконавчої вклади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішенню інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Держава, як гарант забезпечення особливого піклування про дитину та реалізації її прав здійснює захист прав дітей, у тому числі через діяльність служб у справах дітей, які безпосередньо забезпечують реалізацію на території відповідних рад державної політики з питань захисту прав дітей.

Невиконання вимог законодавства щодо утворення служб у справах дітей відповідними радами та здійснення ними своїх повноважень підриває авторитет держави, якою гарантовано захист прав дитини з боку держави.

У зв`язку з розширенням повноважень сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад щодо провадження діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, постановами КМУ від 15.11.2017 року №877 та від 11.04.2018 року №301 внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова КМУ від 24.09.2008 року №866), згідно із якими сільські, селищні, міські ради об`єднаних територіальних громад мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, зокрема передано об`єднаним територіальним громадам повноваження стосовно влаштування під опіку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Так, відповідно до п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (в редакції постанов Кабінету Міністрів України №301 від 11.04.2018 року, №800 від 03.10.2018 року) визначено органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №800, голови міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, а також старости сіл і селищ, визначених за рішенням місцевої ради об`єднаної територіальної громади, несуть персональну відповідальність за забезпечення виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, випадків жорстокого поводження з ними, виникнення безпосередньої загрози їх життю або здоров`ю, надання таким дітям допомоги в межах повноважень і своєчасне інформування про них відповідних суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей.

За таких обставин, об`єднані територіальні громади набули повноважень щодо забезпечення та дотримання прав дитини та відповідно обов`язків з питань захисту прав дітей, як орган опіки та піклування.

При цьому передбачено, що безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, покладається на службу у справах дітей, зокрема виконавчих органів міських, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено питання, вирішення яких віднесено до компетенції виконавчих органів місцевого самоврядування, зокрема, належать повноваження щодо вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства; вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Частиною 2 ст.8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження виконавчих органів міських рад, до яких належить утворення служб у справах дітей, спрямування їх діяльності.

Отже, питання створення виконавчих органів, до складу яких входять служби у справах дітей, належить до повноважень органу місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад, зобов`язані відповідно до вимог законодавства здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та утворити для цього у складі відповідних виконавчих органів рад службу у справах дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно листів від 09.04.2020 року за вх.№10-16/303 та 10.04.2020 року за вх.№399 Біляївської міської ради на запит Іллічівської місцевої прокуратури від 08.04.2020 року за вх.№16.68-52-3439вих-20, служба у справах дітей в Біляївській об`єднаній територіальній громаді не утворювалась. Функції з питань захисту прав дітей покладено на управління освіти Біляївської міської ради та районний Біляївський ЦСМД.

А тому, виходячи з вищенаведених положень законодавства, судова колегія пришла до висновку, що Біляївська міська об`єднана територіальна громада не виконує належним чином повноваження з забезпечення, дотримання та захисту прав дитини, оскільки не утворила для цього у складі відповідних виконавчих органів Біляївської міської ради службу у справах дітей. Вказане свідчить про бездіяльність суб`єкта владних повноважень та недотримання ним законодавства у сфері сім`ї та дітей, соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що реалізація державної політики у сфері забезпечення прав дитини є безпосереднім обов`язком об`єднаної територіальної громади.

Крім того, указом Президента України від 30.09.2019 № 721/2019 «Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей» зобов`язано вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах.

Однак, незважаючи на вимоги законодавства у Біляївській міській об`єднаній територіальній громаді служба у справах дітей до цього часу відсутня, як повідомлено у листі від 09.04.2020 року №10-16/303 (а.с.18).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що Біляївська міська рада як орган місцевого самоврядування, допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимогам ст.ст.5, 8, 23-1, 25 Закону України «Про охорону дитинства», ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п.6, 7 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №800, п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, у складі відповідних виконавчих органів не утворила службу у справах дітей.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Біляївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.