Справа № 160/15812/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

26.11.2020 року Твариство з обмеженою відповідальністю "НИВА-2017 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою у якій просить визнати дії щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "НИВА-2017" за звітній (податковий) період вересень 2020 року протиправними та вважати податкову декларацію прийнятою та зареєстрованою у день її подання; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.11.2020 № 7468 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "НИВА-2017" платником ПДВ датою реєстрації; зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію платника ПДВ шляхом внесення до реєстру платників ПДВ запису про реєстрацію ТОВ "НИВА-2017" платником ПДВ датою реєстрації.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.11.2020 року № 7468 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "НИВА-2017" шляхом поновлення та повернення на рахунок ТОВ "НИВА-2017" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість показник суми, на яку ТОВ "НИВА-2017" має право зареєструвати податкові накладні та або/ розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з дати анулювання реєстрації, а саме з 16.11.2020 року.
Свої вимоги про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення був позбавлений статусу платника ПДВ, та втратив право реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з дати анулювання реєстрації в системі електронного адміністрування ПДВ. Позивач посилається на те, що у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ підприємства, оскільки відсутні докази на підтвердження обставин, за якими норма підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України пов`язує можливість анулювання реєстрації платника ПДВ. Крім того, доказами, які додаються до позовної заяви, підтверджено придбання ТМЦ (робіт, послуг) здійснено 15 господарських операцій та зареєстровано 15 податкових накладних на загальну суму ПДВ: із податкових зобов`язань 2 272 099, 00 грн., та податкового кредиту - 2 272 676, 00 грн., сума віємного значення 577 грн.
Згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову та оцінивши їх у сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову з таких підстав.
Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.
Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що позивачем не наведено очевидності протиправності оскаржуваного рішення відповідача, а без надання офіційної правової оцінки в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, враховуючи відсутність очевидних ознак протиправності рішення, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову і є неприпустимим.
Саме по собі, подання позовної заяви, предметом якого є визнання рішення протиправними, не є беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
У зв`язку із зазначеним суд не знаходить беззаперечних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні, а заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська