Справа № 654/2399/20
Суддя: Ширінська О. Х.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/2399/20
Провадження №2-а/654/25/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ширінської О.Х.,

за участю: секретаря - Синевид І.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП УПП Херсонської області Бутаєва Павла Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача серії ЕАМ від 13.07.2020 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 13.07.2020 р. о 14:50 год. інспектором № 2 батальйону УПП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Бутаєвим Павлом Геннадійовичем на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 214 км, відносно нього було винесено постанову серії ЕАМ № 2818941, відповідно до якої, під час керування автомобілем «MITSUBISHI L 200», д.н. НОМЕР_1 , він порушив вимогу горизонтальної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, та вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», та не пред`явив на вимогу працівника поліції документи, зазначені в п.2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засібу, чим порушив п.2.4а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач повністю заперечує обставини, які викладені в оскаржуваній постанові, вважає її незаконною, оскільки відповідачем не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред' явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння ним правопорушення, внаслідок чого вищевказана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

11.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Враховуючи те, що у суда відсутня потреба заслуховувати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу № 654/2399/20 в порядку письмового провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав відзив на позов, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки він діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України. Надав до суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому, як стверджує відповідач, зафіксовано правомірність винесення відносно позивача постанови - відео-файли , , , , 3.

Від представника другого відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП - Бєльського Р.С. до суду надійшов відзив, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві, а саме: постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2020 року інспектором № 2 батальйону УПП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Бутаєвим П.Г. відносно ОСОБА_1 ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2818941 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП в сумі 425,00 гривень. В постанові зазначено, що 13.07.2020 р. о 14:50 год. на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 214 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI L 200», д.н. НОМЕР_1 , порушив вимогу горизонтальної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 та вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4-«а» ПДР України, та прийняв рішення про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Даючи правову оцінку вказаній постанові, суд керується наступними вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 та статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка»).

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 127/19283/17, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2818941 від 13 липня 2020 року складена з огляду на відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року.

Доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, а саме з відео-файлів: , , , , 3, наданими відповідачем, на якому зафіксована розмова позивача з працівниками патрульної поліції, з якої чітко вбачається, що останній ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити документи, зазначив про незаконність останньої. ОСОБА_1 зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред`явлення йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи, а саме: посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Оглянувши вищевказані відеозаписи, суд дійшов висновку, що позивач, розпочавши суперечку з працівником патрульної поліції, необґрунтовано відхиляв всі пропозиції останнього стосовно з`ясування обставин, що слугували підставою для зупинки його автомобіля. Серед іншого, не надаючи жодних обґрунтованих пояснень, ОСОБА_1 не надав ні посвідчення водія, ні технічного паспорту на транспортний засіб.

При цьому, з відеозаписів, судом встановлено, що відповідачем дотримано порядок винесення постанови, в тому числі було роз`яснено позивачу його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог горизонтальної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, та вимог дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За вищевикладених обставин, а також враховуючи те, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: не пред`явлення на вимогу поліцейського документів для перевірки є встановленим відеозаписом, суд дійшов висновку щодо правомірності винесеної старшим лейтенантом поліції СРПП УПП Херсонської області Бутаєвим П.Г. постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2818941 від 13.07.2020 року, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, підстави для її скасування відсутні. При цьому, інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора СРПП УПП Херсонської області Бутаєва Павла Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Х. Ширінська