Справа № 380/6523/20
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року справа №380/6523/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.

за участю:

представника позивача Якименко О.В.,

представника відповідача Лишкович В.І.

представника третьої особи Штибель П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Соколянської сільської ради Буського району Львівської області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ від 22.01.2020 року №13-1066/16-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

зобов`язати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03), яка знаходиться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області за межами населених пунктів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказ відповідача від 22.01.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» є незаконним, а відмова безпідставною. Вказує, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зазначає, що відповідач в згаданому наказі не навів жодних підстав, передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Стверджує, що ним вірно сформовано і подано відповідачу згадане клопотання. Стверджує, що на момент подачі позову у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :39:000:0066 відсутня інформація щодо реєстрації за третіми особами права власності чи права користування.

Представник позивача просить позов задоволити з урахуванням наведених мотивів.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що відмова позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є обґрунтованою, оскільки згадана земельна ділянка знаходить в межах проінвентаризованого та зареєстрованого у Державному земельному кадастрі масиву, поділ якої не проведено. Окрім цього, згадана земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб. Оскільки позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою частини сформованої земельної ділянки для надання дозволу на її приватизацію необхідно здійснити роботи по виготовленню документації із землеустрою щодо поділу цієї ділянки та сформувати нову земельну ділянку площею 2 га.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 19.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 15.10.2020 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

12.12.2019 року позивач звернувся із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :39:000:0066.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1066/16-20-СГ від 22.01.2020 року відповідно до статей 15-1, 118, 122, 123 Земельного кодексу України, положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення згаданої земельної ділянки.

Мотивами відмови є те, що вказана ділянка знаходиться в межах проінвентаризованого та зареєстрованого в ДЗК масиву (кадастровий номер : 39:000:0066 площею 32,0214 га), поділ якої не проведений. Крім цього, земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Не погодившись з таким наказом позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1066/16-20-СГ від 22.01.2020 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-III, з наступними змінами та доповненнями (далі ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Як передбачено ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.2 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно з ч.3 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною четвертою цієї ж норми передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.5 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

При цьому, згідно з ч.6 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Виходячи з аналізу положень статті 79-1 ЗК України можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься докази, які підтверджують факт знаходження згаданої земельної ділянки у користуванні третіх осіб (лист Соколянської сільської ради №98 від 02.09.2020 року; рішення виконавчого комітету Соколянської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області №9 від 13.03.1997 року; інформація щодо земельної ділянки, що розташована в межах :39:000:0066).

Однак, на момент прийняття спірного наказу відповідач не володів такими доказами, що підтверджується датою супровідного листа третьої особи 02.09.2020 року.

Як наслідок, суб`єкт владних повноважень не надавав їм оцінки, що вказує на необґрунтованість спірного наказу.

Оскільки такі обставини та докази не були досліджені під час прийняття спірного наказу, що вказує на необґрунтованість цього наказу, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права щодо спонукання до вчинення дій не відповідає чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказу, а тому в цій частині вони підлягають до задоволення. В іншій частині позов є необґрунтований.

Враховуючи те, що питання щодо перебування згаданої земельної ділянки у користуванні відповідачем не вирішувалось при прийнятті спірного наказу суд, у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказане клопотання.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» №13-1066/16-20-СГ від 22.01.2020 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (адреса: м.Львів, пр.В.Чорновола, 4, ) у строк 30 днів з дня набрання рішенням законної сили повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 12.12.2019 року орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :39:000:0066, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя В.Я.Мартинюк