Справа № 500/1220/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1220/20 пров. № А/857/9994/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М.П., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 500/1220/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І. М.,

час ухвалення рішення 24.06.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 26.06.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" розміру його пенсії з 01 січня 2018 року, виходячи з розрахунку 70,63 процентів відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 починаючи з 01 січня 2018 року до часу припинення відповідного права або зміни законодавства, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити йому заборгованість з виплати пенсії за 2018 рік у розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривні 12 копійок.; за 2019 рік у розмірі 10696 (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок; за 5 місяців 2020 року у розмірі 5942 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 65 копійок.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що у Головного управління відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в частині повторного зобов`язання здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення, оскільки управлінням пенсія позивача по інвалідності з 01 квітня 2018 року вже перерахована відповідно до Постанови №103, та виплачується в основному розмірі 80% грошового забезпечення з розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці Тернопільського обласного військового комісаріату від 05 березня 2018 року №ХЕ6081. Зазначає, що у період з 01 січня 2018 по 04 березня 2019 року (дати набрання законної сили рішення суду, яким визнано протиправним та скасовано п.п.1,2 Постанови №103), Головне управління, виплачуючи 50% та 75% підвищення до пенсії позивача, перерахованої з 01 січня 2018 року згідно з постановами КМУ №103 та №704 від 30 серпня 2017 року, діяло у відповідності до п.2 Постанови №103, яка була чинною на той час та не порушило вимоги Закону № 2262-ХІІ. Крім того, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №804 від 14 серпня 2019 року, яка набрала чинності 04 вересня 2019 року, вимога позивача про неправомірність виплати пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії з 04 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року є безпідставною. Просить скасувати рішення суду першої та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції повністю дослідив обставини справи та прийняв законне і обгрунтоване рішення. При цьому, покликається на доводи, аналогічні вимогам позовної заяви. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Представник позивача Ярмусь В. Д. у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як одержувач пенсії по лінії Міноборони відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: із розрахунку пенсії за пенсійною справою №ХЕ6081 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 10 грудня 1984 року.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що в 2019 року позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявами про здійснення йому перерахунку та проведення доплати пенсії, з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

ГУ ПФУ в Тернопільській області листами від 11 жовтня 2019 року № 762/П-11, від 22 листопада 2019р. №868/П-12, №1046/П-16 від 26 грудня 2019 року відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку, оскільки після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача з 01 січня 2018 року становить 13 756,40 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 13730,00 грн. (відповідно до частини 7 ст. 43 Закону, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01 січня 2018 року складає 1370,00*10 = 13730,00 грн.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку та проведенні доплати до пенсії протиправними, позивач звернувся з цим позовом в суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки пенсію позивачу призначено 10 грудня 1984 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», у розмірі 80 % від суми грошового забезпечення, а тому дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії, не відповідають вимогам законодавства та порушують право ОСОБА_1 на отримання належного йому розміру пенсії. Суд вважав дії відповідача такими, що грубо порушують право позивача на пенсійне забезпечення в належному відсотковому розмірі.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 цього Закону перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою встановлено нові (підвищені) розміри складових грошового забезпечення військовослужбовців.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103, якою визначався порядок перерахунку встановлених Постановою №704 складових грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осію.

Пунктом 2 цієї ж постанови передбачено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Отже, з набранням чинності Постановою №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців на підставі статті 63 Закону №2262-XII та пункту 4 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45) позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови №103.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 2 Постанови №103 позивачу встановлені такі розміри пенсії:

З 01 січня 2018 року 9274,67 грн, в тому складі:

- попередній розмір пенсії 4792,93 грн.;

- підвищення до пенсії 4481,74 грн. (50% від 8963,47 грн.).

При цьому, сума підвищення 8963,47 грн. визначена з урахуванням різниці розміру перерахованої пенсії позивача станом на 01 січня 2018 року 13756,40 грн. та поперднього розміру пенсії 4792,93 грн. (13756,40 4792,93 = 8963,47 грн.)

З 01 січня 2019 року 11547,03 грн, в тому складі:

- попередній розмір пенсії 4792,93 грн.;

- підвищення до пенсії 6722,60 грн. (75% від 8963,47 грн.).

- різниця між підвищенням інваліду війни ІІ групи станом на 01 січня 2019 та 01 січня 2018 року 18 грн (598,80 580,80 = 18,00);

- різниця між розміром пенсії за особливі заслуги перед Україною станом на 01 січня 2019 та 01 січня 2018 року 13,50 грн (449,10 435,60 = 13,50).

З 01 січня 2020 року 13886,60 грн, в тому складі:

- попередній розмір пенсії 4792,93 грн.;

- підвищення до пенсії 8963,47 грн. (100%);

- підвищення інваліду війни ІІ групи 655,20 грн.;

- пенсія за особливі заслуги перед Україною 491,40 грн.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що ГУ ПФУ в Тернопільській області на виконання ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вказаної Постанови №103, було проведено з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії позивача, виплату якої з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року визначено здійснювати у розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 75 відсотків суми підвищення, з 01 січня 2020 року 100 відсотків суми підвищення.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, у постанові від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18 вказав, що оскаржувані пункти Постанови №103 прийняті всупереч вимогам, зокрема, статті 13 та статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

Верховний Суд у цій справі зазначив, що безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.

Щодо скасування пункту 2 Постанови №103, то суд касаційної інстанції вказав на відсутність у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цим пунктом передбачено обмеження виплати перерахованих сум підвищених пенсій у період з 01 січня 2018 по 01 січня 2020 року, що є власністю осіб, яким така пенсія нарахована.

Отже, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, тобто з врахуванням положень статтей 255 та 325 КАС України, починаючи з 05 березня 2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06 серпня 2019 року у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 14 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №804, яка набрала чинності 04 вересня 2019 року, відповідно до пункту 1 якої виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), здійснюється у 2019 році в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Отже, після набрання законної сили 05 березня 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, у відповідача виник обов`язок здійснювати виплату позивачу пенсії щомісячно з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, проте, з 04 вересня 2019 року набрала чинності Постанова №804, яка підлягала обов`язковому застосуванню відповідачем у справі.

Наведене вище дає підстави стверджувати про те, що у період з 04 вересня 2019 по 31 грудня 2019 року у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області були правові підстави для виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 75%.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи, зокрема, Постанови №804.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що Постанова №804 набрала чинності 04 вересня 2019 року, і така була обов`язковою до застосування, виплата позивачу пенсії в розмірі 75% суми підвищення пенсії була неправомірною лише в період з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року.

Колегією суддів враховується також та обставина, що на момент вирішення спору по суті судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, Постанову №804 визнано протиправною та нечинною.

Разом з тим, відповідно до приписів частини другої статті 265 КАС України встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, Постанова №804 втратила чинність з 31 березня 2020 року.

Крім того, колегією суддів встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (далі - Постанова №1088) передбачено, що з 01 січня 2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704, здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Враховуючи вищенаведене, скасування у судовому порядку Постанови №804 не впливає на результат вирішення цієї справи, оскільки відповідач протиправних дій при виплаті позивачу пенсії з 04 вересня 2019 року, перерахованої на підставі Постанови №804 не вчиняв, а сама постанова визнана нечинною лише у 2020 році, у той час, коли нормативним актом, а саме Постановою №1088, вже було урегульовано виплату підвищеної пенсії у розмірі 100%.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги про визнання протиправними дії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії за період з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року (із врахуванням раніше виплачених сум).

Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про зменшення розміру виплати грошового забезпечення з 80% до 70,63 %, то колегія суддів вважає таку безпідставною, і такою, що до задоволення не підлягає, оскільки долученими до матеріалів справи протоколами перерахунку пенсії позивача стверджується той факт, що основний розмір пенсії виплачувався і виплачується у розмірі 80 % грошового забезпечення, що спростовує твердження позивача в частині зменшення розміру відсотків з 80 до 70,63, а наведені позивачем розрахунки не відповідають нормативно- правовим актам, на підставі яких здійснювався перерахунок пенсії позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 500/1220/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року у розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 за період з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.