Справа № 520/12967/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 р.Справа № 520/12967/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.02.20 року по справі № 520/12967/19

за позовом ОСОБА_1

до Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Пономар М.Г. за № 23 від 05.11.2019 про накладення па лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність прийняття оскаржуваного наказу з підстав, оскільки позивач був відсутній на службі законно, у зв`язку з тим, що використав дні відпочинку в порядку компенсації за добове чергування у вихідні дні, що не можна розцінювати як порушення службової дисципліни. Крім того, позивачем зазначено про упередженість проведеного службового розслідування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 25.11.2020 позивач підтримав свою правову позицію по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить службу в Лозівському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Лозівського відділу поліції Головного управління. Позивач перебував на добовому чергуванні 09.10.2019 та 15.10.2019.

З метою встановлення наявності або відсутності у діях працівників Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ознак дисциплінарного проступку, на підставі рапортів старшого інспектора СКЗ ОСОБА_2 від 11.10.2019 та інспектора СКЗ Порохні Г.М. від 17.10.2019 про відсутність на робочому місці ст. лейтенанта поліції ОСОБА_1 , наказом начальника Лозівського ВП ГУНП в Харківській області Пономар М.Г. від 17.10.2019 № 121 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію (а.с.29-31)

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 11.10.2019 та 17.10.2019 у період часу з 09.00 до 18.00 був відсутній на службі без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідав. Пізніше після прибуття на службу пояснень щодо своєї відсутності не надав. Переглядом відеозаписів камер спостереження встановлено, що 11.10.2019 та 17.10.2019 у період часу з 09.00. до 18.00 до приміщення відділу поліції не заходив.

Згідно з висновком службового розслідування, вказаними вище діями позивач порушив вимоги пп. 4 п. 3 ст. 1 Закону України « Про дисциплінарний статут національної поліції України», п.1 наказу Лозівского ВП ГУНП в Харківській області від 09.01.2018 № 8 «Про тривалість робочого дня співробітників Лозівського ВП ГУНП в Харківській області», що виразилось у невиході на службу без поважних причин протягом двох робочих днів.

На підставі висновків службового розслідування винесено наказу від 05.11.2019 № 23 про застосування дисциплінарного стягнення до лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді суворої догани.

Не погоджуючись з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України Про Національної поліції, поліцейський зобов`язаний дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Згідно з ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію", особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУ НП в Харківській області від 15.08.2016 № 818 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників підрозділів ГУНП в Харківській області» визначено, що початок робочого дня працівників підрозділів ГУНП в Харківській області починається о 9.00, обідня перерва - 45 хвилин з 13.00 до 13.45, закінчення робочого дня у понеділок-четверг о 18.00, у п`ятницю 16.45, напередодні святкових днів у понеділок - четверг о 17.00 , у п`ятницю о 15.45, вихідні дні - субота та неділя. Рекомендований час завчасного прибуття на робоче місце 08.45.

Факт відсутності на робочому місці 11.10 та 17.10.2019 позивачем не заперечується, тоді як спірні правовідносини виникли щодо правомірності відсутності позивача на робочому місці та чи мали такі місце у робочий час чи час відпочинку позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Мінімальні гарантії соціальної захищеності працівників установлені в Кодексі законів про працю України, згідно з якими: нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (частина перша статті 50); при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день; у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого (частини перша і третя статті 67); тривалість щотижневого безперервного відпочинку повинна бути не менш як сорок дві години (стаття 70); робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі (частина перша статті 72).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що згідно ст.50 КЗпП України тривалість робочого тижня не повинна перевищувати 40 годин, отже, після добового чергування йому повинні бути надані два дні відпочинку. Таким чином, він був відсутній на робочому місці 11.10. та 17.10.2019, оскільки вказані дні, відповідно, є другим днем відпочинку за чергування.

Колегія суддів зазначає, що згідно листа Міністерства соціальної політики від 08.08.2018 №78/0/206-18 загальна кількість робочих днів у жовтні 2019 складала 22 дні, відповідно при п`ятиденному робочому тижні працівник мав відпрацювати 178 годин.

Враховуючи, що позивач двічі перебував на добовому чергуванні ним відпрацьовано у жовтні 2019 - 208 годин, відповідно відповідачеві повинно бути компенсовано 30 годин роботи, що дорівнює трьом дням відпочинку.

Згідно з ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців. Проте суд зауважує, що наявність права на відповідний час для відпочинку не обумовлює автоматичного використання такого часу, за відсутності наказів керівництва, рапортів поліцейського, які б давали підстави позивачу бути відсутнім на своєму робочому місці.

Наявною в матеріалах справи довідкою 4532 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця НГ України підтверджено, що у період з 17.10.2019 по 20.10.2019 позивач був звільнений від служби внаслідок хвороби та став до служби 23.10.2019. Отже, відсутність позивача на роботі 17.10.2019 відбулась з поважних причин.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 затверджений Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі - Порядок), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно п.п. 1-4 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Положеннями ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції передбачено право поліцейського на ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами.

Проте, доказів реалізації такого наміру та відповідно відмови у наданні для ознайомлення матеріалів службового розслідування позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 12 розділу V Порядку, під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Встановлені судовим розглядом обставини по справі підтверджують, що відповідачем дотримано порядок та строки проведення службового розслідування відносно позивача, в тому числі запропоновано останньому надати пояснення по суті вчиненого дисциплінарного проступку. Проте, позивач відмовився надавати пояснення, що підтверджується копією його пояснень від 25.10.2019.

З урахуванням вказаного вище, доводи позивача стосовно того, що у нього не брались письмові пояснення під час службового розслідування не знайшли свого підтвердження.

Крім того, відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Зі змісту наявного в матеріалах справи висновку службового розслідування підтверджено, та не оспорюється позивачем те, що на момент виникнення спірних правовідносин відносно нього було діюче дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 у справі № 813/3020/16.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством, відтак відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі №520/12967/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 27.11.2020 року