Справа № 640/1132/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2020 року м. Київ № 640/1132/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду І групи, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду першої групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 09.07.2019, що підтверджується довідкою до акту огляду, а тому дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги є протиправними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 24.07.1986 по 10.10.1986, тобто після звільнення його з військової служби, як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець. Інвалідність І групи з причинним зв`язком захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу встановлена з 09.07.2019. Враховуючи те, що інвалідність позивачу встановлена після закінчення тримісячного строку з дня закінчення військових зборів, він не набув права на отримання зазначеної допомоги відповідно до вимог Закону №2011 -XIІ та Порядку №975.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби у період з 24.07 1986 по 10.10.1986 був призваний на спеціальні збори та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується військовим квитком та довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/3821 від 24.12.1992.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 AAA № 461851 від 09.07 2019 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 05.06.2019 № 4117 встановлено, що захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся із заявою та необхідними документами, які дають право на отримання одноразової грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення їх до Департаменту фінансів Міністерства оборони України на комісію для розгляду питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду І групи.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.10.2019 № 129 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що позивачу інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Закону України від № 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно з абзацам 4, 5 частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з частиною 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності

Отже, одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою лише тим особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

За правилами пункту 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Викладене свідчить, що законодавцем встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Указана норма є спеціальною та містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема:

1) особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

2) визначений час настання інвалідності - при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

3) відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві.

Крім того, аналогічні положення містяться й у Порядку № 975, який є чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 вказаного Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

Цією ж нормою визначено розмір такої допомоги при дотриманні особливих критеріїв для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 у справі № 806/1989/18 сформулював правовий висновок, згідно якого, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону для військовослужбовців строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право цих осіб на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві не виникає.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із системного аналізу вказаних положень Закону № 2011-XII слід зробити висновок, що цей Закон відрізняє умови виплати допомоги військовослужбовцям та військовозобов`язаним, які призвані на спеціальні збори.

Так, військовослужбовцям така допомога виплачується за умови отримання інвалідності, яка настала у період проходження служби, в тому числі зі спливом трьох місяців після звільнення зі служби.

В той же час, військовозобов`язаному, якого призвано на спеціальні збори, допомога виплачується за умови настання інвалідності при виконанні обов`язків військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після закінчення спеціальних зборів. В разі спливу цього строку військовозобов`язаний не набуває права на отримання допомоги, оскільки це не передбачено Законом № 2011-XII.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, перебуваючи в статусі військовозобов`язаного, позивач направлений на спеціальні військові збори та в період з 24.07 1986 по 10.10.1986 при військовій частині НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 AAA № 461851 від 09.07 2019 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений у запас, що не заперечується позивачем, він відноситься до категорії військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги такій категорії осіб законодавцем обмежено встановленням інвалідності в період проходження ним військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби.

Отже, оскільки з моменту закінчення зборів до моменту встановлення позивачу інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, минуло більше, ніж три місяці, суд вважає, що підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 15.03.2019 у справі № 823/2144/17, у постанові від 02.04.2020 у справі №823/207/18, в ухвалі від 15.10.2020 у справі №580/1131/20.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача зумовлені виключно помилковим трактуванням правових норм статті 16 Закону № 2011-XII. Позивач не врахував, що приписами статті 16 Закону № 2011-XII, законодавець серед осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, розмежовує такі категорії осіб як військовослужбовці та військовослужбовці строкової служби і військовозобов`язані.

Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги після перебігу тримісячного строку звільнення особи з військової служби можливо виключно військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби та військовозобов`язаних) з підстав, передбачених п.п. 4, 5 частини другої статті 16 Закону №2011-XII.

Суд звертає увагу, що Закон №2232-ХІІ розрізняє види військової служби (стаття 2 Закону №2232-ХІІ) і встановлює категорії, на які поділяються громадяни України щодо військового обов`язку, зокрема, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Оскільки позивач був звільнений у запас, що ним не заперечується, він є військовозобов`язаним, який був призваний на спеціальні (військові) збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, інвалідність, яка при дотриманні часових проміжків її встановлення дає право на отримання спірної одноразової грошової допомоги, позивачу встановлена лише у 2019 році, тобто після закінчення тримісячного строку з дня закінчення військових зборів, а тому позивач не набув права на отримання зазначеної допомоги відповідно до вимог Закону № 2011-XII та Порядку №975, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір» витрати присудженню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко