Справа № 466/4896/20
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4896/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців Шумської Н.Л.

секретар Степанок Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Подоляка Олександра Юрійовича (Київська область, С. Чайки, вул. Лобановського, 32-А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,, -

установив:

ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Подоляка Олександра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ДП18 № 749725 від 18.06.2020р.

Свої вимоги мотивує тим, 18.06.2020р. інспектором УПП у м. Львівській області відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №749725 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. У цій постанові вказано, що «18.06.2020 року 17:00 год. водій ОСОБА_4 керував т.з. «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив ПДР п. 2.1.а».

Позивач вважає, що постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, 18 червня 2020 року він здійснював рух трасою «Київ-Чоп М-06», керуючи своїм легковим автомобілем «Skoda Octavia», зареєстрованим в компетентних органах Республіки Польща за номером НОМЕР_1 . Цей автомобіль був ввезений ним на територію України 7 листопада 2019 року в режимі тимчасового ввезення громадянином-нерезидентом транспортного засобу особистого користування. В салоні автомобіля крім нього перебувала його дружина, ОСОБА_5 .

Приблизно о 17:00 годині автомобіль патрульної поліції, що рухався сусідньою смугою, подав сигнал зупинки, який він одразу виконав. Поліцейські пояснили причину зупинки необхідністю перевірки документів. Він одразу ж передав поліцейським три наступні документи, видані на його ім`я компетентними органами Польщі: 1) посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В», видане 17 квітня 2004 року, строк дії якого не обмежений, 2) реєстраційний документ на його автомобіль, а також 3) закордонний паспорт.

Ознайомившись з наданими документами, працівник поліції заявив про недійсність водійського посвідчення, стверджуючи, що воно нібито «не відповідає вимогам Венської Конвенції». Відповідач не став слухати його заперечення та перевів розмову на тему вартості автомобіля. Після цього він одразу ж почав складати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, в якій обіцяв конкретизувати свої твердження щодо недійсності водійського посвідчення.

Водночас у складеній стосовно нього постанові Відповідач інкримінував вчинення зовсім інших дій, аніж тих, які були озвучені перед тим, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія, що на думку Відповідача має кваліфікуватись за частиною другою статті 126 КУпАП. Таким чином вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та необгрунтованим, оскільки воно відбулось за умов відсутності юридичного складу адміністративного правопорушення, а саме наявності його події, та без підтвердження належними та допустимими доказами.

Позивач скерував на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

До суду поступив відзив на позовну заяву, у якому відповідач УПП у Львівській області ДПП з вимогами позивача не погоджується. Вважає, що інспектор правомірно притягнув водія до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю, посилаючись на пп. 2.1 ПДР України. Крім цього, просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши наявні докази у їх сукупності, ознайомившись з матеріалами справи, відзивом на позов, суд дійшов такого висновку.

18.06.2020р. інспектором УПП у Львівській області відносно ОСОБА_6 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №749725 про скоєння ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, яке полягало в тому, що «18.06.2020 року 17:00 год. водій ОСОБА_4 керував т.з. «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив ПДР п. 2.1.а».

Відповідно до п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Частиною 1 ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правовою позицією Верховного Суд, викладеній у постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, а тому її винесенню має передувати фіксування цього правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в контексті рішення по справі «Надточій проти України» (пункт 21 рішення від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03), сторона обвинувачення має подбати про такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В порушення вимог ст.251 КУпАП України працівниками поліції не надано в розпорядження суду жодних доказів винуватості ОСОБА_7 .

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 поза увагою поліцейського залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем: п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 статті 126 КУпАП, Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Водночас оскаржувана постанова не містить жодної інформації про докази, якими було зафіксовано інкриміноване правопорушення.

Позивачем до позовної заяви долучено копію паспорта громадянина Республіки Польща та посвідчення водія, виданого уповноваженим органом Республіки Польща 14.07.2004р. безтерміново, категорія В. Отже, позивач станом на 18.06.2020р. мав право керування транспортним засобом даної категорії.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,79,242,243,245,246,286 КАС України, ст.ст.222, 247,287,288, 289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Подоляка О.Ю. серії ДП18 №749725 від 19.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( АДРЕСА_1 ) 420,40грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.11.2020р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська