Справа № 813/9291/13-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2020 року

Київ

справа №813/9291/13-а

адміністративне провадження №К/9901/29289/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №13-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №14-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №15-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №64-ВК/13п від 4 лютого 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- поновити ОСОБА_1 на попередній посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 4 лютого 2010 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі: 10000 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано оспорювані накази, поновлено позивача на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2011 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2013 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2011 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду, занесеною в журнал судового засідання від 28 лютого 2014 року, замінено відповідача Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті Міністерства транспорту і зв`язку України на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, у зв`язку із припиненням первісного відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2015 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Верховний Суд постановою від 5 серпня 2019 року у справі №813/9291/13-а задовольнив частково касаційну скаргу ОСОБА_1 . Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнив частково:

- визнав протиправними та скасував накази Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 4 лютого 2010 року №13-ВК/13д, №14-ВК/13д, №15-ВК/13д про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді доган;

- визнав протиправним та скасував наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №64-ВК/13п від 4 лютого 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- поновив ОСОБА_1 на посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області з 4 лютого 2010 року.

Адміністративну справу №813/9291/13-а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

24 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі з Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 22 листопада 2019 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року, позов задовольнив:

- стягнув з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 686643,76 грн.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду була ухвалена 8 квітня 2020 року, повний текст складений 10 квітня 2020 року. Разом з тим, скаржник подав касаційну скаргу 4 листопада 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Вказує, що вперше касаційну скаргу надіслав 27 квітня 2020 року, проте ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті було повернуто, оскільки скаржником не були виконані вимоги про залишення касаційної скарги без руху.

Водночас, клопотання про поновлення строку із зазначенням поважних підстав пропуску такого строку та наданням відповідних доказів в матеріалах касаційної скарги відсутнє.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

За таких обставин, Верховний Суд пропонує надати клопотання про поновлення строку касаційного оскарження із зазначенням підстав та наданням відповідних доказів (наприклад, копію конверта Верховного Суду з відповідним штрих-кодовим ідентифікатором, яким поверталась касаційна скарга), які б підтверджували дату отримання копії ухвали Верховного Суду від 31 серпня 2020 року про повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Крім того, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків, вказати підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

За приписами частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником додано документ про сплату судового збору, а саме - платіжне доручення №1271 від 7 жовтня 2020 року на суму: 102 грн.

Разом з цим, відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (станом на дату подання касаційної скарги).

На час звернення з позовною заявою до суду судовий збір сплачувався відповідно до Закону України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року №7-93.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 3 Закону України «Про державне мито» ставка державного мита за подання до суду позовної заяви становить 1% ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого складав 17 грн.

Із текстів рішень судів попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками розгляду позовної заяви у цій справі, задоволено майнову вимогу позивача у розмірі: 686643,76 грн.

Враховуючи те, що 1% ціни позову в частині майнової вимоги є більшим ніж 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених у 2010 році, судовий збір за майнову вимогу складає 1700,00 грн. Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 3400,00 грн (1700,00 грн х 200%).

Ураховуючи, що скаржником частково сплачений судовий збір у сумі: 102,00 грн, Державна служба України з безпеки на транспорті за звернення з цією касаційною скаргою має доплатити судовий збір у сумі: 3338,00 грн (3400,00 грн - 102,00грн).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду