Справа № 500/510/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 500/510/20 пров. № А/857/10052/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Бунт В.О.;

від відповідача - Олексюк Р.З.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській обл. про визнання протиправними та скасування наказу про проведення документальної невиїзної перевірки, податкових повідомлень-рішень щодо збільшення сум грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, податкової вимоги (суддя суду І інстанції: Дерех Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 54 хв. 08.07.2020р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 13.07.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

18.02.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Головного управління /ГУ/ ДПС у Тернопільській обл. № 105 від 18.01.2019р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки;

визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем ГУ ДПС у Тернопільській обл. наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення № 2 від 20.05.2019р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ на 253756 грн. 59 коп., з яких 203005 грн. 27 коп. за податковим зобов`язанням та 50751 грн. 32 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкове повідомлення-рішення № 2 від 20.05.2019р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 21141 грн. 70 коп., з яких 16913 грн. 36 коп. за податковим зобов`язанням та 4228 грн. 34 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкове повідомлення-рішення № 2 від 20.05.2019р. щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій з платежу ПДФО в розмірі 340 грн.;

податкову вимогу № 139596-54 від 10.07.2019р. на загальну суму податкового боргу 345437 грн. 35 коп., обрахованого станом на 09.07.2019р., у тому числі 219918 грн. 63 коп. за основним платежем та 55319 грн. 66 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та 70199 грн. 06 коп. пені;

стягнути з державного бюджету понесені позивачем судові витрати (а.с.2-12, 35-36).

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.149-153).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.154-169).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що судом не надано оцінку законності запиту № 2563/6/19-00-13-08-16/17156 від 28.08.2018р. про надання документальних підтверджень та пояснень, а також факту звільнення від надання відповіді на останній.

Під час розгляду справи судом не враховані обставини відсутності вручення кореспонденції податкового органу позивачу, при цьому відповідачем не було вжито всіх належних заходів для вручення позивачу повідомлення про проведення спірної перевірки.

Апелянтом заперечується виявлені податковим органом податкові правопорушення, оскільки кошти були отримані ним від податкових агентів, що позбавляє його необхідності подання податкової звітності (декларації), висновки про перекази коштів невстановленими особами та віднесення таких коштів до доходів вважає хибними.

Вирішуючи спір, суд керувався лише безпідставними припущеннями і не врахував представлені позивачем достовірні докази.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 13.08.2018р. на адресу ГУ ДФС у Тернопільській обл. (правонаступником якого є відповідач ГУ ДПС у Тернопільській обл.) надійшов лист прокуратури Запорізької обл. № 04/5-2164-16 від 08.08.2018р.

Із змісту цього листа слідує, що прокуратурою Запорізької обл. здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000121 від 18.11.2016р. за фактом створення невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності (з метою мінімізації податкового навантаження та штучного формування схемного податкового кредиту з ПДВ підприємствам-контрагентам) ряду підприємств.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні з`ясовано, що з банківських рахунків перелічених СФП перераховувались грошові кошти на банківські картки фізичних осіб, в тому числі фізичних осіб-підприємців /ФОП/. На підставі рішення суду в ПАТ «КБ «Приватбанк» здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, під час якого вилучено документи по оформленню банківських рахунків вищезазначених фізичних осіб, які зареєстровані в тому числі на території Тернопільської обл., серед яких є позивач ОСОБА_1 .

З підстав зазначеного, органом прокуратури запропоновано ГУ ДФС у Тернопільській обл. розглянути питання стосовно проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС, та з питань своєчасності нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2014р. по теперішній час.

Враховуючи інформацію від органів прокуратури та факту наявності кримінального провадження, що свідчить про ймовірне порушення нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, відповідач ГУ ДПС у Тернопільській обл. звернувся із запитом № 2563/6/19-00-13-08-16/17156 від 28.08.2018р. до громадянина ОСОБА_1 за його податковою адресою з метою надання позивачем інформації та її документального підтвердження стосовно:

сум перерахованих коштів на банківські картки ОСОБА_1 , відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2014р. по теперішній час;

обґрунтовані пояснення та документальне підтвердження походження грошових коштів;

документи, що засвідчують факт проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ, прибуткові та видаткові касові ордери та ін.);

інші документи, необхідні для з`ясування обставин справи по суті.

Після надіслання вказаного запиту на адресу податкового органу повернулось поштове відправлення із довідкою форми 20, згідно якої причиною повернення поштового відправлення було «Завершення терміну зберігання».

З метою встановлення місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 податковий орган звернувся із запитом № 19-00-13-08-11/199 від 09.10.2018р. до оперативного управління ГУ ДФС у Тернопільській обл. про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків.

Згідно повідомлення оперативного управління № 118/19-00-21-04 від 29.10.2018р. позивач ОСОБА_1 є відсутнім за податковою адресою: АДРЕСА_1 ; його фактичне місцезнаходження не встановлено.

З метою отримання інформації стосовно місця проживання (реєстрації) громадянина ОСОБА_1 відповідачем направлено запит № 9175/10/19-00-13-04-13/22430 від 31.10.2018р. до УДМС України в Тернопільській обл.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській обл. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 03.03.2015р. за адресою: АДРЕСА_1 , за документом, що посвідчує особу серії НЮ 144661, виданим 30.11.2007р. Тернопільським MB.

В цілях організації контрольно-перевірочних заходів стосовно громадянина ОСОБА_1 , ГУ ДФС у Тернопільській обл. звернулось із листом до прокуратури Запорізької обл. з проханням надати наявні матеріали, які свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС.

У відповідь на вказаний запит відповідачем отримано листа № 4963/23-02 від 21.11.2018р., з яким направлено інформацію щодо відкриття банківського рахунку ОСОБА_1 , виписку руху грошових коштів, а також довідку про результати руху грошових коштів СФП з додатками в електронному вигляді.

Керуючись ч.1 ст.222 КПК України, органом прокуратури надано дозвіл співробітникам ГУ ДФС у Тернопільській обл. на ознайомлення та використання в роботі матеріалів кримінального провадження № 0000121, які містяться у додатках.

Враховуючи той факт, що на запит контролюючого органу № 2563/6/19-00-13-08-16/17156 від 28.08.2018р. платник податків ОСОБА_1 відповіді не надав, податковим органом ініційовано проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

18.01.2019р. ГУ ДФС у Тернопільській обл. винесено наказ № 105 від 18.01.2019р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», згідно якого призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 .

Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, направлено 21.01.2019р. за податковою адресою ОСОБА_1 рекомендованим листом (квитанція про відправлення № 959 від 21.01.2019р.).

Наказом № 105 від 18.01.2019р. встановлено дату початку перевірки 22.02.2019р. та визначено її тривалість у п`ять робочих днів.

На адресу податкового органу повернулося поштове відправлення із довідкою форми 20, згідно з якою вказано причину повернення поштового відправлення: «Завершення терміну зберігання».

Упродовж 22.02.2019р.-28.02.2019р. на підставі вказаного наказу відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., за результатами якої складено Акт перевірки № 257/19-00-13-02/ НОМЕР_1 від 07.03.2019р.

Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення позивачем норм податкового законодавства:

вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу /ПК/ України, яке полягає у неподанні податкових декларацій до органів податкової служби за 2016 - 2017 роки;

вимог пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 - 163.1.3 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, ст.ст.167, 179 ПК України, внаслідок чого перевіркою донараховано ПДФО за результатами отриманих доходів у 2016-2017 роках на загальну суму 203005 грн. 27 коп., у т.ч. за 2016 рік 76132 грн. 76 коп., за 2017 рік 126872 грн. 51 коп.;

вимог пп.162.1 ст.162, ст.ст.163, 168, 171, 176, р.1.2. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, в результаті чого перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих (нарахованих) доходів у 2016 - 2017 роках в сумі 16913 грн. 36 коп., у т.ч. у 2016 році 6344 грн. 40 коп., у 2017 році 10568 грн. 96 коп.

На підставі висновків перевірки відповідачем винесені наступні податкові повідомлення рішення:

№ 2 від 20.05.2019р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на 253756 грн. 59 коп., з яких 203005 грн. 27 коп. за податковим зобов`язанням та 50751 грн. 32 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 2 від 20.05.2019р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 21141 грн. 70 коп., з яких 16913 грн. 36 коп. за податковим зобов`язанням та 4228 грн. 34 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 2 від 20.05.2019р. щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій з платежу ПДФО в розмірі 340 грн.;

У зв`язку із узгодженням визначених грошових зобов`язань відповідачем скеровано позивачу податкову вимогу № 139596-54 від 10.07.2019р. на загальну суму податкового боргу 345437 грн. 35 коп., обрахованого станом на 09.07.2019р., у тому числі 219918 грн. 63 коп. за основним платежем та 55319 грн. 66 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та 70199 грн. 06 коп. пені.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав відповіді на запит контролюючого органу № 2563/6/19-00-13-08-16/17156 від 28.08.2018р., тому відповідачем правомірно ініційовано проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., про що винесено наказ № 105 від 18.01.2019р. про проведення перевірки.

Запит про надання інформації, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки скеровані позивачу рекомендованими листами.

Розглядувана перевірка проведена на підставі бази даних ГУ ДФС у Тернопільській обл. та матеріалів кримінального провадження № 0000121 від 18.11.2016р., наданих прокуратурою Запорізької обл., відповідно до яких ОСОБА_1 у 2016 - 2017 роках отримав від невстановлених осіб грошові кошти на банківську карточку № НОМЕР_2 , відкриту у КБ «Приват-Банк», а саме:

у грудні 2016 року - в сумі 422959 грн. 82 коп. з призначенням платежу «зняття готівки на господарські потреби»,

на протязі 2017 року - в сумі 604767 грн. 05 коп. з призначенням платежу «зняття готівки на господарські потреби»,

а також з карткового рахунку № НОМЕР_3 від громадянина ОСОБА_2 , засобами додатку «Приват24» - в сумі 99830 грн. 25 коп.

З урахуванням наведеного, відповідачем дотримана процедура скерування запиту і проведення позапланової невиїзної перевірки, а на підставі баз даних та отриманої інформації від органів прокуратури сформовано документально підтверджений висновок про допущені правопорушення зі сторони позивача.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Із змісту заявленого позову слідує, що в основу заявлених вимог ОСОБА_1 покладені наступні обставини, які складають предмет дослідження в цій справі:

в частині оскарження наказу - порушення порядку (зокрема, підстав) надіслання обов`язкового письмового запиту, відсутність доказів скерування і отримання позивачем цього запиту; відсутність правових підстав для проведення перевірки;

в частині оскаржень податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги проведення перевірки без вручення позивачу копії наказу і письмового повідомлення про дату початку і місце проведення перевірки; помилковий висновок відповідача про належність коштів, отриманих на банківський (картковий) рахунок, до доходів позивача; отримання коштів від податкових агентів зумовлює нарахування і сплату останніми всіх податків і зборів до бюджету. Отримані кошти на картковий рахунок не можна автоматично відносити до доходів в розумінні пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України.

Фактичною підставою прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки проведеної відповідачем перевірки про те, що отримані позивачем ОСОБА_1 упродовж 2016 - 2017 роках від невстановлених осіб грошові кошти на банківську карточку № НОМЕР_2 , відкриту у КБ «Приват-Банк», а також з карткового рахунку № НОМЕР_3 від громадянина ОСОБА_2 , слід вважати доходами, що включаються до загального оподатковуваного доходу.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, у зв`язку із отриманням податковим органом листа прокуратури Запорізької обл. № 04/5-2164-16 від 08.08.2018р., в якому містилася інформація про можливі порушення зі сторони ОСОБА_1 щодо нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, у відповідача були наявними правові підстави, визначені пп.1 ч.3 п.73.3 ст.73 ПК України, для скерування розглядуваного запиту № 2563/6/19-00-13-08-16/17156 від 28.08.2018р.

Також інформація, яка отримана від органів прокуратури, вказувала на причетність ОСОБА_1 до операцій щодо мінімізації податкового навантаження та штучного формування схемного податкового кредиту з ПДВ ряду підприємств. При цьому, роль ОСОБА_1 полягала в отриманні грошових коштів від ряду підприємств на свій картковий рахунок.

Водночас, правова кваліфікація дій позивача, яка полягала в його участі в схемному відшкодуванні ПДВ підприємствами, із використанням банківського (карткового) рахунку, на етапі скерування запиту була передчасною.

Лише отримавши пояснення ОСОБА_1 по вказаним питанням, податковий орган зміг би надати правильну і повну оцінку діям позивача в розрізі дотримання ним податкового законодавства і сплати всіх податків.

Оскільки відповідь на запит не була надана позивачем, тому відповідач розсудливо та обґрунтовано вжив заходів для отримання детальнішої інформації від ініціатора проведення податкового контролю прокуратури Запорізької обл.

Порядок складання та оформлення запитів контролюючими органами врегульовано Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затв. постановою КМ України № 1245 від 27.12.2010р. (в редакції, діючій на момент виникнення цих відносин).

Відповідно до п.п.9, 10, 12 вказаного Порядку органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.

Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

З наведеного слідує, що вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.

В силу приписів закону вимога про надання відповідної інформації повинна визначати у запиті конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені пп.1, 3 абз.3 п.73.3 ст.73 ПК України, податковий орган повинен вказати у запиті, які саме факти свідчать про порушення платником податків законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що скерований позивачу запит містив вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту абз.1 п.73.3 ст.73 ПК України, а також джерело походження інформації про можливі порушення податкового законодавства, наявність кримінального провадження. Запит включав опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують.

З огляду на наявний в матеріалах справи письмовий запит, колегія суддів не встановила його невідповідність вищенаведеним вимогам законодавства, що надавало б позивачу можливість не надавати відповідь на такі обов`язкові запити та відмовити у цьому.

Водночас, вказівка позивача на окремі дефекти запиту (зокрема, відсутність печатки податкового органу) не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідно до усталеної судової практики, такі недоліки не повинні розглядатися як підстава для визнання запиту протиправним, якщо зі змісту такого запиту видається за можливе ідентифікувати суб`єкта звернення і адресата запиту, підстави звернення із таким запитом, перелік витребовуваних документів та інші істотні умови запиту.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, а саме:

якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса;

якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Також стаття 42 ПК України передбачає можливість вручення запиту особисто адресату чи його представнику.

Абзацом 6 п.42.4 ст.42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що чинним ПК України передбачено альтернативні шляхи направлення документів платнику податків податковим органом, а саме: або засобами електронного зв`язку, або засобами поштового зв`язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику. При цьому наведені правові норми не містять обов`язку для контролюючого органу щодо послідовного використання наведених засобів надіслання документів платнику з метою використання усіх можливих, з огляду на що відповідні доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими.

Стаття 42 ПК України не передбачає умови та обов`язку контролюючого органу слідкувати за правильністю та належністю вручення його поштового відправлення, адже такий обов`язок на ньому лежав би за умови якби він особисто здійснював вручення такого запиту платнику податків, а не скористався послугами поштового зв`язку.

Згідно з п.79.3 ст.79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Відповідно до абз.2 п.78.4 ст.78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Статтею 78 ПК України передбачені підстави для проведення документальної позапланової перевірки.

За правилами п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що документи податкового органу повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання таких документів податкове законодавство не містить.

Власне надіслання у розумінні вищевказаних норм передбачає направлення адресатові (платникові) документів з повідомленням про вручення. Тобто, для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту, тоді як подальше вручення (отримання) адресатом (платником) такого листа є окремою дією, яка не впливає на обов`язок платника надати відповідь на запит або на можливість проведення перевірки.

Правильність такого тлумачення підтверджується тим, що ПК України розрізняє поняття «надіслання» (п.59.1) та «отримання» (п.56.18) без їх ототожнення.

Колегія суддів враховує, що норми ПК України чітко визначили категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків документів.

В той же час, жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення скерованих платнику податків документів, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення таких документів.

При вирішенні спорів щодо правомірності проведення перевірок (в тому числі документальних позапланових невиїзних), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано запит про надання інформації, копії наказу про проведення перевірки, повідомлення про проведення перевірки, в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.

Позивачем не спростовано доводи податкового органу стосовно надіслання вказаних документів в порядку, встановленому законом.

Враховуючи зазначене правове регулювання, досліджені докази, колегія суддів визнає, що вказані документи надіслані в порядку встановленому ПК України, що свідчить про наявність підстав для призначення і проведення перевірки.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в державних реєстрах. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Згідно з пп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Також доходи, визначені ст.163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України), зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка військового збору становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Водночас, відповідно до пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пп.165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 п.165.1 ст.165 Кодексу.

Порядок подання річної декларації про майновий стан і доходи (далі - податкова декларація) визначено ст.179 ПК України, згідно з п.179.1 якої платник податку зобов`язаний подавати податкову декларацію відповідно до Кодексу.

При цьому сума податкового зобов`язання, зазначена в декларації, самостійно сплачується платником податку до 01 серпня року, що настає за звітним (п.179.7 ст.179 ПК України).

Статтею 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (п.59.1).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4).

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання.

Під час судового розгляду з`ясовано, що суму ПДФО, яка підлягає сплаті платником податку за 2016 - 2017 роки, у зв`язку з не поданням декларації, визначена контролюючим органом самостійно на підставі бази даних ГУ ДФС у Тернопільській обл. та Тернопільської ОДПІ та матеріалів у кримінальному провадженні № 0000121 від 18.11.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205, ч.3 ст.212 КК України, наданих прокуратурою Запорізької обл. листами № 04/5-2164-16 від 08.08.2018р., № 04/5-2164 від 26.10.2018р.

Згідно вказаних відомостей позивач протягом 2016 - 2017 років отримав грошові кошти на банківську картку, відкриту в КБ «Приват-Банк», від невстановлених осіб у грудні 2016 року в сумі 422959 грн. 82 коп. з призначенням платежу «зняття готівки на господарські потреби», та на протязі 2017 року - в сумі 604767 грн. 05 коп. з призначенням платежу «зняття готівки на господарські потреби», а також з карткового рахунку від громадянина ОСОБА_2 засобами додатку «Приват24», - у сумі 99830 грн. 25 коп.

Будь-яких пояснень з приводу призначення цих коштів, підстав виплати цих коштів, доказів їх оподаткування під час судового розгляду позивач не навів.

Пояснення апелянта щодо оформлення цієї банківської картки по місцю його праці, її використання посадовими особами роботодавця без його відома колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-якого підтвердження таких дій позивач не надав. Натомість, вказані обставини свідчать про те, що позивач допускав використання його банківської картки, не заперечував проти цього і не вчиняв будь-яких дій для припинення таких дій.

За таких обставин податковий орган вірно відніс вказані кошти до доходів позивача, що підлягають оподаткуванню ПДФО та військовим збором.

Покликання апелянта на норми п.п.177.1, 177.2 ст.177 ПК України та його доводи щодо необхідності обов`язкового здійснення підприємницької діяльності з метою встановлення складу розглядуваного податкового правопорушення, є помилковими.

В основу спірних податкових повідомлень-рішень покладено висновок про невключення платником податків до загального річного оподаткованого доходу за 2016-2017 роки суми у загальному розмірі 1127557 грн. 12 коп. через недотримання вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 - 163.1.3 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, ст.ст.167, 168, 171, 176, 179, р.1.2. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Таким чином, саме наведені факти слугували підставою для визначення суми грошових зобов`язань з ПДФО та військового збору.

Разом з тим, обов`язок доведення складу податкового правопорушення відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України покладено на податковий орган. Виконання цього обов`язку здійснено відповідачем шляхом надання суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі.

Факти отримання в 2016 році коштів від податкових агентів ТзОВ «Сетіка» (328550 грн. 74 коп.), ТзОВ «Беліта» (39794 грн.), в 2017 році від ТзОВ «Орбіта ТД» (57683 грн.), ТзОВ «Комерс Експо» (204176 грн. 09 коп.) із призначенням платежів «зняття готівки на господарські потреби» не покладалися в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, що стверджується змістом акта перевірки і поясненнями представника відповідача, наданими в суді.

Із урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги вимоги пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.179.1, 179.7 ст.179 ПК України, позивач, будучи платником ПДФО, зобов`язаний був подати податковому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 та 2017 роки, в яких відобразити дохід у вигляді отриманих коштів від невстановлених осіб на свій банківський (картковий) рахунок, що є доходом, та відповідно сплатити ПДФО і військовий збір.

Пунктом 123.1 ст.123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.120.1 ст.120 цього Кодексу неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За таких обставин відповідачем згідно спірних податкових повідомлень-рішень правомірно донараховано позивачу:

203005 грн. 27 коп. ПДФО та накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50751 грн. 32 коп.;

16913 грн. 36 коп. військового збору та накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4228 грн. 34 коп.

а також застосовано штраф в розмірі 340 грн.

Оскільки спірні податкові повідомлення-рішення не були оскаржені в установлені строки позивачем в адміністративному чи судовому порядку, останні стали узгодженими і набули статусу податкового боргу, через що відповідачем підставно скеровано на адресу позивача податкову вимогу № 139596-54 від 10.07.2019р.

Стосовно решти доводів апелянта колегія суддів вважає, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача визнані необґрунтованими та відхилені.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 - 163.1.3 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, ст.ст.167, 168, 171, 176, 179, р.1.2. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Водночас, у зв`язку із відстроченням позивачу ОСОБА_1 сплати судового збору за подання апеляційної скарги згідно ухвали апеляційного суду від 14.09.2020р. про відкриття апеляційного провадження (а.с.180-181), а також з огляду на результат апеляційного розгляду, суму відстроченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 6442 грн. 76 коп. належить відповідно до вимог ст.ст.133, 143 КАС України додатково стягнути з апелянта в дохід Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. в адміністративній справі № 500/510/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України (реквізити платежу: отримувач коштів - .//22030101; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО - 899998; рахунок отримувача - UA1013004; код класифікації доходів бюджету 22030101) суму відстроченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 6442 (шість тисяч чотириста сорок два) грн. 76 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
І. В. Глушко
Дата складення повного тексту судового рішення: 25.11.2020р.