Справа № 280/5581/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/5581/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

за участі представника позивача Безух А.М., представника відповідача Жовтоножко Д.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 280/5581/19 (суддя І інстанції Лазаренко М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЛан" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрЛан» (далі позивач, ТОВ «УкрЛан») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасувати частково податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Запорізькій області від 28.10.2019:

- № щодо нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 186089 гривень та донарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 46522,25 гривень;

- № щодо донарахування штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість на 93044,50 гривень;

- № щодо нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 146279,93 гривень, штрафних фінансових санкцій у розмірі 47847,28 гривень та пені у розмірі 38903,81 гривень;

- № щодо нарахування податкового зобов`язання з податку на військовий збір в розмірі 10290,91 гривень, штрафних фінансових санкцій у розмірі 3456,05 гривень та пені у розмірі 2732,77 гривень.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позов задоволений, спірні податкові повідомлення-рішення в оскарженій позивачем частині визнані протиправними і скасовані.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що перевіркою первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «Укрлан» встановлено заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість в результаті не нарахування податку на вартість на вартість списання ПММ як таких, що не використовувався в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання по декларації з ПДВ та податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 192587 грн. Згідно наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ «УкрЛан» було укладено договори оренди легкових автомобілів, власниками яких є фізичні особи. Договори укладені з порушенням ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу, а саме відсутнє нотаріальне посвідчення договорів. Крім того, перевіркою встановлено, що за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 року орендованими автомобілями було використано паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 962929,1 грн. В порушення п. 189.1 ст.189, 198.5 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, ТОВ «Укрлан» занижено податкові зобов`язання за рахунок не включення до їх складу податку на додану вартість з умовного продажу ПММ, що не використовується в господарській діяльності, всього у сумі всього на суму 192587 грн. Перевіркою первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «Укрлан» встановлено заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість в результаті не нарахування податку на вартість на вартість списання ПММ як таких, що не використовувався в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання по декларації з ПДВ та податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач є юридичною особою, платником податку на додану вартість, основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Протягом періоду, який перевірявся, позивач для здійснення зазначеної діяльності використовував як власні, так і орендовані земельні ділянки.

Відповідачем проведено документальну виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, за наслідками якої складений акт перевірки від 25.09.2019 № 30/08-01-05-12/30796611. (т. № 1 а.с. 24-51)

Згідно з висновками акту перевірки з боку позивача було встановлені такі порушення:

- заниження податкових зобов`язань за період з 01.07.2016 по 30.06.19 на суму 193 653 гривні в результаті не нарахування податку на додану вартість на списану вартість ПММ, як таких що не використовуються в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності в т.ч. за липень 2016 123 грн, серпень 2016 4482 грн, вересень 2016 2959 грн, жовтень 2016 2528 грн, листопад 2016 3122 грн, грудень 2016 3922 грн, січень 2017 2854 грн, лютий 2017 3165 грн, березень 2017 3550 грн, квітень 2017 4057 грн, травень 2017 6233 грн, червень 2017 3628 грн, липень 2017 3091 грн, серпень 2017 2326 грн, вересень 2017 3289 грн, жовтень 2017 3703 грн, листопад 2017 3522 грн, за грудень 2017 3824 грн, січень 2018 6365 грн, лютий 2018 6850 грн, березень 2018 7744 грн, квітень 2018 8204 грн, травень 2018 7426 грн, червень 2018 8803 грн, липень 2018р. 8411 грн, серпень 2018 8125 грн, вересень 2018 8981 грн, жовтень 2018 8574 грн, листопад 2018 9029 грн, грудень 2018 7006 грн, січень 2019 6820 грн, лютий 2019 6609 грн, березень 2019 7499 грн, квітень 2019 6109 грн, травень 2019 6025 грн, червень 2019 4695 грн.

- порушено порядок утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 146 279,93 гривень за період 2018 рік та 1 півріччя 2019 року, ПДФО перевіряючими донараховано на вартість ППМ, - 666 386,5 грн, який використано (списано) на легкові автомобілі, належні фізичним особам;

- порушено порядок утримання військового збору у розмірі 9995,80 грн за період 2018 рік та 1 півріччя 2019 року, військовий збір перевіряючими донараховано на вартість ППМ, - 666 386,5 грн, який використано (списано) на легкові автомобілі, належні фізичним особам.

Позивачем на вказаний акт перевірки подані заперечення за № 145 (вх. № 6741/10) від 11.10.2019, на які після їх розгляду відповідачем листом № 9662/10/08-01-05-12 від 23.10.2019 (вх. № 102 від 29.10.2019) надано відовідь, згідно якої висновки, викладені у акті документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УкрЛан» є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства і тому висновки акту документальної перевірки залишаються без змін, а заперечення ТОВ «УкрЛан» від 11.10.2019 року без задоволення. (т. № 1 а.с. 105-112)

28.10.2019, на підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення рішення:

- № форми «Р», яким збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на 211 334 грн та донараховано штрафних фінансових санкцій 52 833,5 грн;

- № форми «ПН», яким донараховано штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість на 126 362,50 грн;

- № , яким збільшено податок на доходи фізичних осіб в сумі 146 822,56 грн, штрафних фінансових санкцій 47847,28 грн та пені 38 903,81 грн;

- № , яким донараховано військовий збір в сумі 10327,99 грн, штрафних фінансових санкцій 3456,05 грн та пені 2732,77 грн;

- № , яким донараховано штрафних (фінансових) санкцій по податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн.

Частково не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені під час перевірки договори не є договорами оренди (найму) транспортних засобів, що підтверджується як назвою, так і змістом договорів. Між ТОВ «УкрЛан» та працівниками підприємства були укладені договори про використання особистого автомобіля в службових цілях, які не передбачають обов`язкового нотаріального посвідчення. Також суд зазначив, що фактів укладення договорів купівлі-продажу та передачі у власність паливно-мастильних матеріалів фізичним особам-працівникам підприємства для їх власних потреб під час перевірки не встановлено, як не виявлено і фактів нецільового використання цими особами наданого для виробничих потреб палива, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу відповідачем донараховані грошові зобов`язання є протиправними і підлягають скасуванню.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1. Щодо діяльності найманих працівників та використання ними особистого транспорту і списання на нього паливно-мастильних матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу (ЦК) України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ст. 765 ЦК Українин наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Отже, істотними (необхідними для цього виду договорів) умовами договору найму (оренди) транспортного засобу повинні бути умови стосовно передачі транспортного засобу наймачу та щодо плати за користування транспортним засобом.

У штаті підприємства в період, що перевірявся, на різних посадах працювали певні фізичні особи, які в своїй діяльності використовували для виконання службових завдань свої особисті автомобілі. (т. № 1 а.с. 145-184)

Для використання автомобілів в службових цілях між ТОВ «УкрЛан» та зазначеними працівниками підприємства були укладені договори використання особистих транспортних засобів в службових цілях. (т. № 1 а.с. 113-144).

За змістом договорів, які є ідентичними, працівник використовує за дорученням позивача власний автомобіль для виконання своїх функціональних обов`язків. Підпунктами 2.2 та 3.1 договорів передбачено, що наймач (товариство) зобов`язується надавати працівнику паливно-мастильні матеріали для використання власного транспорту в службових цілях, а також за таке використання нараховує працівнику компенсацію (амортизацію) за знос в розмірі 300 гривень.

Відповідач, зазначаючи у висновках акту перевірки про порушення позивачем чинного законодавства і нарахування у зв`язку з цим грошових зобов`язань, виходив з того, що ці договори є договорами оренди (найму) автотранспортних засобів, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу України, у разі відсутності нотаріального посвідчення договорів оренди, застосовується положення ч. 1 ст. 220 ЦК України, а саме те, що такі договори є нікчемними, тобто такі, що є недійсними на підставі закону.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені договори не є договорами (найму) автотранспортних засобів, оскільки, по-перше, не передавались у використання позивачу, а по-друге, позивач не сплачував власникам автомобілів орендної плати (плати за користування автомобілем).

Отже, оскільки ці договори не містять таких обов`язкових ознак як передача транспортного засобу наймачу та платне користування транспортним засобом, то вони не є договорами (найму) автотранспортних засобів.

Нотаріальне посвідчення договорів використання особистого автомобіля в службових цілях з наданням компенсації не передбачено цивільним законодавством України.

Можливість укладення змішаних договорів передбачена п. 2. ст. 628 Цивільного кодексу України. В цьому разі до змішаних договорів застосовуються у відповідних частинах положення цивільного законодавства про договори. Для договорів про надання послуг та доручення законодавством передбачена проста письмова форма, як правильно зазначив у рішенні і суд першої інстанції.

Частина перша статті 6 ЦК України дає змогу сторонам укладати договори, не передбачені актами цивільного законодавства, але які відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Тому якщо сторони домовляться, то можуть укласти й договір використання особистого автомобіля в службових цілях з наданням компенсації. Оскільки законодавство не регулює порядку укладення такого договору, це дає підприємству право встановити його самостійно у внутрішньому локальному акті.

Доводи апелянта, що дія договорів про використання особистого автомобіля у службових цілях завершилась 31.12.2018 спростовуються змістом пункту 1.2. договорів, яким передбачена можливість його автоматичної пролонгації в разі відсутності заяви жодної з сторін про припинення договору до закінчення строку його дії. Заяви про припинення дії договору в матеріалах справи відсутні і відповідачем про наявність таких заяв судам не повідомлялось.

Крім того, позивачем надані подорожні листи, відповідно до яких підтверджується списання палива, що використовувалось за період, що перевірявся, працівниками позивача саме в службових цілях, а не в особистих.

Відповідач не надав жодного доказу, яким підтверджується передача ПММ позивачем своїм найманим працівникам у власність для особистих цілей та не списання ПММ не на службові цілі або несписання ПММ. Доводи апелянта з цього приводу є лише його припущеннями, які не підтверджені відповідними доказами.

2. Стосовно донарахування податку на додану вартість апеляційний суд вказує таке.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Оскільки факт укладення договору по купівлі-продажу, передачі у власність ПММ фізичним особам для їх власних потреб податковим органом не доведений, то, відповідно донарахування за податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2019 № податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 186 089 гривень та донарахування штрафних фінансових санкцій 46 522,25 грн, а також донарахування за податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2019 № штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість на 93 044,5 грн є протиправним, а зазначені податкові повідомлення-рішенням в оскарженій частині підлягають скасуванню, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

3. Стосовно збільшення зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є:

163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

Відповідачем доведено, що фізичні особи-працівники отримали ПММ для власних цілей і таким чином отримало дохід. ПММ, видавався на службові цілі в робочий час, що підтверджено табелями робочого часу і списаний відповідно до подорожніх листів при виконанні службових завдань підприємства.

Подорожні листи та табелі робочого часу підтверджують використання палива на господарські потреби підприємства в робочий час.

Фактів нецільового використання палива відповідачем в ході проведення перевірки не виявлено.

Відповідно донарахування податку на доходи фізичних осіб за податковим повідомленням-рішенням № від 28.10.2019 в сумі 146279,93 грн, штрафних фінансових санкцій 47847,28 грн та пені 38903,81 грн не відповідає вимогам чинного законодавства.

Військовий збір донараховано на умовну продажу ПММ працівникам. Оскільки відсутній факт продажу і об`єкт оподаткування ПДВ та ПДФО відсутні і підстави для нарахування військового збору

Відповідно донарахування податку на доходи фізичних осіб за податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2019 № в сумі 10 290,91 грн, з яких штрафні (фінансові) санкції 3456,05 грн та пеня 2732,77 грн є протиправним, як правильно вказав і суд першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення прозову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повний текст судового рішення складений 17 листопада 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 280/5581/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 12 листопада 2020 року і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко