Справа № 754/10174/20
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Бурлаченка Дмитра Олександровича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Оскільки зазначена позовна заява не відповідала вимогам статей 160, 161 КАС України, а також до заяви не було додано доказів сплати судового збору чи заяви про відстрочення сплати судового збору, ухвалою суду від 14.08.2020 року вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків по заяві, вказаних в ухвалі.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у заявників пільг щодо його сплати, та підстав для відстрочення сплати судового збору, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявників стосовно можливості звернення до суду, за умови виконання вимог закону щодо оплати заяви судовим збором, у даній справі дотримано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Відповідно до супровідних листів, що містяться в матеріалах позовної заяви, вищевказана ухвала суду двічі направлялась на адресу позивача, а саме: 14.08.2020 року та 24.09.2020 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 14.08.2020 року отримано позивачем 20.10.2020 року, однак станом на 25.11.2020 року зазначені недоліки в ухвалі суду від 14.08.2020 року позивачем усунуті не були.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Ковенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням того, що позивач жодного разу не поцікавився провадженням у справі за своєю позовною заявою, вимог ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2020 року не виконав, то відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України матеріали позову вважаються неподаними і повертаються позивачу.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 України,

У Х В А Л И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Бурлаченка Дмитра Олександровича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя: Н.Г. Таран