Справа № 640/23129/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

22.11.2019 ОСОБА_1 подав до суду позов до Департаменту кіберполіції Національної поліції України (надалі - Департаменту кіберполіції НП), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (надалі - Департамент внутрішньої безпеки НП України), яким просив визнати:

· 3.1) у листі Департаменту кіберполіції НП України від 10.05.2018 №1968/38/03-2018 наведено неправдиві (брехливі) відомості про особу, діяльність та приватне життя позивача та використання окремих електронних адрес;

· 3.2) у листі Департаменту кіберполіції НП України від 08.01.2019 №3-5009/38/04-2019 наведено неправдиві (брехливі) відомості про відсутність у Департаменту кіберполіції Національної поліції України будь-якої інформації стосовно позивача;

· 3.3) у листі Департаменту кіберполіції від 30.09.2019 №5192/38/01/2019 наведено неправдиві (брехливі) відомості про персональні дані позивача;

· дії Департаменту кіберполіції Національної поліції України незаконними (протиправними) в частинах: 4.1) "огляду відкритих джерел загальнодоступної мережі Інтернет", у тому числі щодо окремих електронних адрес, які начебто використовує позивач у професійній діяльності та у приватному житті, а також в частині збирання, узагальнення, обробки та поширення інформації про наявність або відсутність електронних адрес та використання цих адрес позивачем; 4.2) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 10.05.2018 №1968/38/03-2018, 4.3) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції НП України від 08.01.2019 №3-5009/38/04-2019, 4.4) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції НП України від 30.09.2019 №5192/38/01/2019;

· бездіяльність Департаменту кіберполіції Національної поліції України незаконною (протиправною) в частинах: 5.1) забезпечення законного, повного та об`єктивного розгляду та перевірки звернень (скарг, запитів) позивача від 03.09.2018, 03.12.2018 та 20.09.2019, 5.2) невжиття заходів та неухвалення законних рішень за результатами розгляду звернень (скарг, запитів) позивача від вказаних дат, 5.3) ненадання позивачу інформації про особу ОСОБА_1 згідно Законів України "Про захист персональних даних" та «Про інформацію»;

· дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо підготовки, підписання та направлення листів Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 19.10.2018 року №3-1716 та від 22.11. 2018 року №З-2073/42-11/04-18 - незаконними (протиправними);

· бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України незаконною (протиправною) в частині забезпечення законного, повного та об`єктивного розгляду та перевірки скарг позивача від 03.09.2018 року та від 02.11.2018 року;

· зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України: 8.1) забезпечити та здійснити повторний розгляд та перевірку, звернень (скарг, запитів) позивача від 03.09.2018, 20.09.2019 на підставі вимог закону, 8.2) ухвалити за результатами розгляду та перевірки звернень (скарг, запитів) позивача від 03.09.2018, 03.12.2018 та від 20.09.2019 передбачені законом рішення, 8.3) протягом 30 днів з моменту набрання сили рішенням суду надати позивачу повні, об`єктивні та обґрунтовані письмові відповіді про результат розгляду та перевірки звернень (скарг, запитів) позивача від 03.09.2018, 03.12.2018 та 20.09.2019 та ухвалені управлінські рішення;

· зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України: 9.1) забезпечити повторний розгляд та перевірку скарг позивача від 03.09.2018 та 02.11.2018 на підставі вимог закону, 9.2) ухвалити за результатами розгляду та перевірки скарг позивача від 03.09.2018 та 02.11.2018 передбачені законом рішення. 9.3) протягом 30 днів з моменту набрання сили рішенням суду надати позивачу повну та об`єктивну письмову відповідь про результати розгляду та перевірки скарг позивача від 03.09.2018 та від 02.11.2019 та ухвалені управлінські рішення;

· Постановити окрему ухвалу, якою звернути увагу Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та Голови Національної поліції України на факт виявлених правопорушень, допущених Департаментом кіберполіції НП України та Департаментом внутрішньої безпеки НП України, а також на необхідність вжиття заходів, спрямованих на усунення причин та умов, що сприяли скоєнню правопорушень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 07.08.2020 закрито провадження щодо позовних вимог до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання:

· 3.1) у листі Департаменту кіберполіції НП України від 10.05.2018 №1968/38/03-2018 наведено неправдиві (брехливі) відомості про особу, діяльність та приватне життя позивача та використання окремих електронних адрес;

· 3.2) у листі Департаменту кіберполіції НП України від 08.01.2019 №3-5009/38/04-2019 наведено неправдиві (брехливі) відомості про відсутність у Департаменту кіберполіції Національної поліції України будь-якої інформації стосовно позивача;

· 3.3) у листі Департаменту кіберполіції від 30.09.2019 №5192/38/01/2019 наведено неправдиві (брехливі) відомості про персональні дані позивача;

· дій Департаменту кіберполіції Національної поліції України незаконними (протиправними) в частинах: 4.1) "огляду відкритих джерел загальнодоступної мережі Інтернет", у тому числі щодо окремих електронних адрес, які начебто використовує позивач у професійній діяльності та у приватному житті, а також в частині збирання, узагальнення, обробки та поширення інформації про наявність або відсутність електронних адрес та використання цих адрес позивачем; 4.2) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 10.05.2018 №1968/38/03-2018, 4.3) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції НП України від 08.01.2019 №3-5009/38/04-2019, 4.4) підготовки, підписання та направлення листа Департаменту кіберполіції НП України від 30.09.2019 №5192/38/01/2019.

Ухвала суду обґрунтована тим, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить надати оцінку інформації, яка міститься у листах відповідача, і, на думку позивача, є недостовірною.

Враховуючи суть спору, суд першої інстанції закрив провадження в частині позовних вимог вказавши, що такі позовні вимоги повинні вирушуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не відповідає критеріям публічно-правового спору.

Позивач вказану ухвалу суду щодо закриття провадження щодо частини позовних вимог не оскаржував.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Департамент кіберполіції НП України у листах від 10.05.2018, 08.01.2019 та 30.09.2019 навів неправдиві відомості щодо позивача, його діяльності та приватного життя, а при розгляді його скарг допустив протиправну бездіяльність в частині незабезпечення законного, повного та об`єктивного їх розгляду, ненадання інформації у відповідності до вимог Закону України "Про захист персональних даних" та Закону України "Про інформацію". Крім того, позивач вважає протиправною бездіяльність Департаменту ВБ НП України в частині незабезпечення законного, повного та об`єктивного розгляду та перевірки його скарг від 03.09.2018 та 02.11.2018, та протиправними дії Департаменту кіберполіції НП України щодо неналежного розгляду його скарг від 03.09.2018, 03.12.2018 та 20.09.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2020 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що посадові особи Департаменту кіберполіції НП України, отримавши ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018, яка підлягає обов`язковому виконанню, виконуючи вимоги вказаної ухвали суду, діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України також виконав обов`язок щодо розгляду звернень позивача та надав відповідні відповіді.

Щодо решти позовних вимог (похідних) суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні через необгрунтованісь основних позовних вимог.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішенням суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції залишив поза уваги, що Департамент кіберполіції НП України надав щодо позивача недостовірну інформацію, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідач Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №753/12644/17 (суддя Коренюк A.M.) витребувано з Департаменту кіберполіції Київського управління Національної поліції України інформацію про реєстрацію та використання окремих електронних адрес ОСОБА_1 , а також про відправлення електронних листів з цих адрес (а.с.9).

Вказана ухвала у подальшому скасована 16.05.2018 апеляційним судом м.Києва.

27.03.2018 Київське управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України на виконання вказаної ухвали листом №152вх/38/19/01-2018 повідомило суд про те, що Київське управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України не виступає розпорядником зазначеної інформації (а.с.10).

10.05.2018 Департамент кіберполіції НП України листом №1968/38-03-2018 на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018 повідомив про те, що проведеним оглядом відкритих джерел загальнодоступної мережі Інтернет встановлена інформація щодо використання ОСОБА_1 електроних поштових скриньок (а.с.11).

03.08.2018 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ зі скаргою на незаконні дії працівників Департаменту кібербезпеки НП України, в якій зокрема просив провести перевірку відносно відомостей викладених у ній (а.с.13).

05.10.2018 Департамент кіберполіції НП України листом №3-4108/38/02-2018 надав відповідь позивачу, в якому зазначено, що виконуючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №753/12644/17 діяв у межах та у спосіб передбачений законодавством України (а.с.14).

19.10.2018 Департамент внутрішньої безпеки НП України листом №З-1716, З-1800/42-11/04-18 також надав відповідь на звернення позивача від 03.09.2018, в якому заначено, що за результатами перевірки підтвердити чи спростувати, викладені у зверненнях відомості в частині лобіювання інтересів ОСОБА_2 та її адвоката, а також вчинення будь-яких дій на користь третіх осіб окремими працівниками Департаменту кіберполіції НП України не є можливим, оскільки пояснення працівників поліції та твердження заявника містять суттєві протиріччя. Крім того, повідомлено заявника про те, що відносно складання листа до Дарницького районного суду міста Києва про надання інформації матеріали перевірки направлено до прокуратури міста Києва для прийняття рішення згідно з законодавством України (а.с.14 зворітній бік).

02.11.2018 позивач звернувся з повторною скаргою до Міністерства внутрішніх справ України, в якій просив провести перевірку відомостей зазначених у ній (а.с.15).

22.11.2018 Департамент внутрішньої безпеки НП України надав заявнику відповідь №З-2073/42-11/04-18, в якій зазначив про можливість прибуття позивача (за попередньою згодою про час) до Департаменту внутрішньої безпеки НП України для ознайомлення з матеріалами перевірки, і про не встановлення в ході перевірки обставин, які б свідчили про надання окремими працівниками Департаменту кіберполіції НП України недостовірної інформації для Дарницького районного суду м. Києва (а.с.17).

03.12.2018 позивач звернувся до Департаменту кіберполіції НП України зі скаргою (запит) на незаконні дії та незаконну бездіяльність першого заступника начальника Департаменту Гринчак О.В., заступника начальника Департаменту Дубок Г.В., співробітника Департаменту Кащенко М.С., в якій просив організувати повторну перевірку його скарги, провести перевірку та надати інформацію (а.с. 18).

08.01.2019 Департамент кіберполіції НП України надав заявнику відповідь №3-5009/38/04-2019, у якому зазначив, що перевірку стосовно наявності можливих фактів порушення службової дисципліни з боку окремих працівників Департаменту кіберполіції, зазначених у попередньому зверненні заявника, проводить Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.19).

20.09.2019 позивач звернувся до Голови Національної поліції України із запитом про надання персональних даних відносно себе (а.с.20), на який отримав відповідь Департаменту кіберполіції НП України за №5129/38/01-2019 про те, що за результатами розгляду звернень заявника та запитів на інформацію Департаментом кіберполіції надавались відповіді за наступними вихідними: №З-4108/38/02-2018 від 05 жовтня 2018 року, №З-5009/38/04-2019 від 08 січня 2019 року, №461/38-01-2019 від 01 лютого 2019 року, №4989/38/01-2019 від 16 вересня 2019 року. При цьому, вказав, що будь-які інші запитувані заявником документи у Департаменті кіберполіції НП України відсутні (а.с.20 зворотній бік).

28.01.2020 Департамент кіберполіції НП України повідомив позивача листом за № 751/38/7/04-2020 про те, що за наслідками його скарги від 07.10.2019 проведено службове розслідування, і підтверджений факт порушення службової дисципліни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншими працівниками Департаменту (а.са.96)

Зазначені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон "Про Національну поліцію" (надалі - Закону № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Стаття 1 Закону № 580 визначає, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580 Національна поліція України у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону № 580 передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877 затверджено Положення про Національну поліцію (надалі - Положення № 877) яким встановлено, що Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (п.1).

Пунктом 4 Положення № 877 визначені завдання покладені на Національну поліцію, в тому числі у межах інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, користується базами (банками) даних МВС та інших державних органів, здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу, а також оброблення персональних даних у межах повноважень, передбачених законом (пп.40 п.4); здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління (пп.42 п.4).

Пунктом 7 Положення №877 передбачено, що Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, районах, містах, районах у містах.

Наказами Національної поліції в установленому порядку затверджені Положення про Головні управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві та міжрегіональні територіальні органи поліції, які є територіальними органами Національної поліції та згідно із законодавством України реалізують повноваження Національної поліції на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09 листопада 2015 року №83 (у редакції наказу НП України від 15 квітня 2017 року №361, далі - Положення №83) на Департамент покладаються функції щодо дотримання внутрішньої безпеки в діяльності органів Національної поліції України, які реалізуються шляхом внутрішнього контролю та забезпечення власної безпеки органів поліції і полягає у здійсненні комплексу правових, організаційних та практичних заходів, спрямованих на виявлення, запобігання, попередження та припинення фактів порушення поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками Національної поліції України вимог законодавства України при виконанні службових обов`язків, фактів протиправного перешкоджання службовим особам поліції у виконанні покладених на них завдань та повноважень, а також виявлення та усунення інших чинників, які негативно впливають на діяльність поліції.

Відповідно до пункту 6 розділу І Положення № 83 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України підпорядковується безпосередньо Голові Національної поліції України та керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, іншими нормативними актами. Пунктом 2 цього розділу передбачено, що Департамент згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність, а також інформаційно-аналітичне забезпечення керівництва Національної поліції України та органів державної влади про стан вирішення питань, що належать до компетенції Департаменту.

Отже, на Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України покладено завдання щодо здійснення оперативного обслуговування системи Національної поліції України з метою своєчасного отримання даних про факти кримінальних, корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, що готуються або вчинені поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками поліції, даних, необхідних для виконання завдань Департаменту щодо формування та забезпечення реалізації заходів з питань внутрішньої безпеки в Національній поліції України, а також організації і здійснення заходів захисту поліцейських, державних службовців та інших працівників поліції від перешкоджання їм у виконанні службових обов`язків (пункт 12 розділу III Положення).

Відповідно до статті 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Законом України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України "Про звернення громадян".

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно частин третьої, четвертої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно абзацу сьомого статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" зокрема передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджено наказом МВС України від 15 листопада 2017 року №930, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 грудня 2017 року за № 1493/31361.

Цей Порядок (надалі - № 930) установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Розділом V вказаного Порядку № 930 визначається порядок розгляд скарг громадян.

Розгляд скарг громадян на дії (бездіяльність) працівників органів (підрозділів) поліції здійснюється в порядку, передбаченому цим Порядком.

За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України.

За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач Департамент кіберполіції НП України отримавши скарги позивача, які були подані відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», роглянув відповідно до вищенаведених норм законодавста, надав відповідні відповіді за наслідками перевірок.

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідач Департамент внутрішньої безпеки України також у повному обсязі та об`єктивно розглянув скарги позивача від 03.09.2018 та 02.11.2018, надав відповідь з приводу поставлених у зверненнях питань.

Вказане апелянтом не спростовано.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги збачається, що позивач не згоден з висновками відповідача з приводу розгляду його скарг, називаючи інформацію в листах перекрученням.

З цього приводу, позовні вимоги щодо недостовірної інформації у вказаних зверненнях ухвалою суду першої інстанції визнані такими, що не підлягають розгляду у порядку КАС України, тому провадження у справі закрито. Окремо позивач ухвалу суду про закриття провадження від 07.08.2020 не оскаржує.

Щодо інших доводів апелянта щодо виконання працівниками Департаменту кіберполіції НП України ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 21.02.2018 про витребування інформації, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ст.18 та 84 ЦПК України, відповідач отримавши вказану ухвалу зобов`язаний був вжити заходи щодо її виконання, надати витребувану інформацію, за умови, що вона у нього наявна.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами доведено правомірність дій щодо розгляду скарг позивача, тому правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними бездіяльності Департаменту кіберполіції Національної поліції України та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в частині незабезпечення законного, повного та об`єктивного розгляду та перевірки скарг позивача, а також дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо підготовки, підписання та направлення листів.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки доводи позивача не підтверджені належними та допустими доказами.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 23 листопада 2020 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г.Степанюк