Справа № 200/2497/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року справа №200/2497/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Волкової К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. у справі № 200/2497/20-а (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України в особі комісії зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі відповідач-1, Міністерство, Комісія), Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі відповідач-2, Держадміністрація, Регіональна комісія), в якій просив: визнати протиправною та скасувати відмову у заміні позивачу посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 19 грудня 2019 року Протокол № 9 Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; визнати неправомірними та скасувати Рішення Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи стосовно безпосередньо позивача: Протокол №7 від 17.04.2019; Протокол № 9 від 26.06.2019, щодо запитів до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України в зв`язку з тим ,що у наданих документах відсутні дні виїздів на об`єкти або в населені пункти зони відчуження; Протокол № 10 від 19.07.2019; Протокол № 13 від 09.10.2019, щодо направлення документів на розгляд Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; зобов`язати Міністерство соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провести заміну та видати позивачу посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС нового зразка у відповідності до Постанови КМУ № 551 від 11.07.2018.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, зафіксовані у Протоколах №10 від 19.07.2019 та №13 від 09.10.2019 в частині направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, у зв`язку із тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб за списком: 113 ОСОБА_1 ; визнав протиправним та скасував рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, про відсутність правових підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 про не підтвердження факту виконаних робіт у зоні відчуження та вилучення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування посвідчення, яке оформлене Протоколом № 9 від 19 грудня 2019 року; зобов`язав Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1) серії А синього кольору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Донецька обласна державна адміністрація Донецької обласної військово-цивільної адміністрації, з зазначеним рішенням суду не погодилось та звернулась з апеляційною скаргою в якій посилається на невірне застосування норм судом матеріального та порушення норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що чинне законодавство передбачає, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є періоди роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Місто де проходив службу позивач не відноситься до зони відчуження, а тому для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає законних підстав. Також, апелянт посилається на дискреційні повноваження щодо прийняття рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1).

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники інших сторін у судове засідання не з`явились, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухав суддю доповідача, представника відповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційних скарг та відзивів на них, встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно із копією посвідчення, Серія: НОМЕР_1 , виданого Селидовським Управлінням соціального захисту населення 26 березня 1999 року, є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Посвідчення безтермінове (а.с. 12).

Позивачу було видане посвідчення Громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення Донецької обласної державної адміністрації серія НОМЕР_2 від 03 липня 1997 року, Посвідчення безтермінове (а.с. 12).

Згідно із копією вкладки 05.06.2007 № 615595с до посвідчення, позивач є особою учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або потерпілій від Чорнобильської катастрофи, а саме мовою оригіналу: уч-к ЛПА на ЧАЭС. Вкладка безтермінова (а.с. 12).

Згідно із копією експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, від 17.01.1992 №4225/125-1, позивачу встановлений діагноз: ВСД за змішаним типом з вестибулопатією. ИБС, атеросклеротичний кардіосклероз. Шлункова екстра систолія НІ. Дифузна гіперплазія щитовидної залози І ст. Висновок: захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та з виконанням обов`язків воєнної служби (а.с. 13).

Згідно із копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, Серія: ДОН-04 №070436 від 04.06.2007, та копією довідки Серія: ДОН-05 №090464 від 04.06.2007 Висновки МСЕК, позивачеві, встановлена ІІІ група інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язків у/службі по ЛНА на ЧАЕС. Інвалідність встановлена безстроково (а.с. 14-14 з.б.).

Згідно із копією архівної довідки № 24/17609 від 01.07.1993 виданою Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, позивач, у складі військової частини НОМЕР_3 (Буда-Варовичі) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження з 20.06.1986 по 08.10.1986. У 1986 році до 01 липня 11 днів; до 31 грудня 100 днів, в тій самій кількості в населених пунктах: Буда-Варовичі з 20.06 по 08.10.86 р. Підстава: ф 2839 пер. 41194 с. 1 (а.с. 16).

Згідно із копією військового квитка серія: НОМЕР_4 , позивач приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 20.06.1986 по 08.10.1986 (а.с. 11).

Згідно заяви від 04 квітня 2019 року до Регіональної комісії, позивач просив розглянути його особову справу щодо встановлення статусу особи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, та видати посвідчення встановленого зразка, згідно постанови КМУ від 11.07.2018 № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1 серії А. Зазначено, що до заяви додані копії: паспорта; посвідчення старого зразка 1 категорії серії НОМЕР_2 від 03.07.1997 року; довідка МСЕК, Серія: ДОН-05 № 090464; експертного висновку від 17.01.1992 року № 4225/125-1; архівної довідки від 31.03.1998 року № 51/1/2252; військового квитка, Серія: НОМЕР_4 ; архівної довідки від 01.07.1993 року № 24/17609.

Згідно із копією витягу з Протоколу № 7 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, м. Краматорськ від 17 квітня 2019 року, комісією було вирішено направити листи стосовно направлення запиту до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, у зв`язку із тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження (а.с. 18).

Згідно із копією довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27 травня 2019 року № 0147/07-1681, зазначено, що відповідно до архівних документів військової частини № 55064 встановлено, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 21.06.1986 року (наказ № 47) по 09.10.1986 року (наказ № 158), дні виїзду у зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. Отримав дозу опромінення не відображено. В документах військової частини відображено отримання тільки добових грошей. Місце дислокації військової частини за вказаний період: Буда-Варовичі.

Згідно із копією витягу з Протоколу № 9 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, м. Краматорськ, від 26 червня 2019 року, комісією було вирішено направити лист стосовно направлення запиту до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, у зв`язку із тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження (а.с. 19).

На повторний запит була отримана довідка з інформацією ідентичною зазначеній у довідці від 27 травня 2019 року № 0147/07-1681.

Регіональна комісія протоколами № 10 від 19 липня 2019 року та № 13 від 09 жовтня 2019 року вирішила направити документи на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, у зв`язку із тим, що у наданих документах ОСОБА_1 відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження (а.с. 20, 21).

Згідно із копією витягу з Протоколу № 9 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 19.12.2019, зазначено про відсутність правових підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 . Не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження. Посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування (а.с. 17).

Згідно із представленою суду копією Протоколу № 9 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 19 грудня 2019 року м. Київ, у переліку представлених на розгляд Комісії документів міститься довідка від 06.03.01 року №51/1/2216.

Згідно з довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 06.03.01 №51/1/2216, перевірено довідку за вих. № 51/1/2252 від 31.03.1998 в архіві, та зазначено, що вона повністю відповідає даним. Повідомлено, що накази командира ВЧ НОМЕР_3 по виїздам, які містяться на зберіганні в архіві почали вестися з 01.10.1986 року. Фінансові документи ВЧ НОМЕР_3 за запитуваний період на зберігання до архіву не надходили. Кратність оплат у наказах не відображена.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року № 1945, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України15 січня 2019 р. за № 52/33023, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія), є постійно діючим міжвідомчим колегіальним органом, що утворюється при Мінсоцполітики для розв`язання спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії (п. 3 Положення).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Положення, Комісія має право: отримувати в установленому порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; повертати матеріали особових справ громадян до регіональних комісій Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій для доопрацювання у разі виявлення розбіжностей та інших недоліків у документах з метою їх усунення; перевіряти правильність видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно із п. 4 Розділу ІІ Положення, Комісія зобов`язана при визначенні (підтвердженні) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

Згідно із п.п. 3-7 Розділу ІІІ Положення, рішення Комісії щодо визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видано необґрунтовано, приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Прийняті Комісією рішення фіксуються у протоколі засідання, який підписується головуючим, секретарем та членами Комісії.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд Комісії за рішенням регіональних комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Рішення Комісії є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення Комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення Комісії може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Аналогічного змісту норми визначено і у Положенні про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року №1945 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2019 року за №52/33023.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІ) визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до положень частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Згідно частини 1 та 4 статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи було врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51 в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1).

Відповідно до пункту 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку №51, інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

До посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, додається вкладка за встановленим зразком (додаток N 11). Зазначене посвідчення без вкладки з 1 січня 1997 р. вважається не дійсним.

Якщо після чергового переогляду медико-соціальною експертною комісією особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не підтверджено будь-яку групу інвалідності, посвідчення категорії 1 підлягає заміні на посвідчення іншої категорії відповідно до законодавства.

Пунктом 10 Порядку №51 передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Аналогічного змісту норми наведені й у Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551 (чинна з 25 липня 2018 року, далі - Порядок № 551).

Так, згідно пункту 11 Порядку №551, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються - на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку; особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

З обставин справи вбачається, що до висновків про направлення документів на розгляд до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Регіональна комісія дійшла у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження. Комісія з тих же підстав дійшла висновку про не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження.

Як зазначалось, згідно із копією архівної довідки № 24/17609 від 01.07.1993 року виданою Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, яка надавалась на розгляд обом Комісіям відповідачів, позивач ОСОБА_1 , у складі військової частини НОМЕР_3 (Буда-Варовичі) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження з 20.06.1986 року по 08.10.1986 року. У 1986 році до 01 липня 11 днів; - до 31 грудня 100 днів, в тій самій кількості в населених пунктах: Буда-Варовичі з 20.06 по 08.10.86 р.

Згідно із наданою на запит Регіональної комісії довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27 травня 2019 року № 0147/07-1681, відповідно до архівних документів військової частини № 55064 встановлено, що позивач ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 21.06.1986 року (наказ № 47) по 09.10.1986 року (наказ № 158). Дні виїзду у зони (на об`єкти, населені пункти) - не відображені. Отримав дозу опромінення не відображено. В документах військової частини відображено отримання тільки добових грошей. Місце дислокації військової частини за вказаний період: Буда-Варовичі.

Отже, в архівних документах військової частини № 55064, у складі якої позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у період з 21.06.1986 по 09.10.1986 - не відображені дні виїзду у зони (на об`єкти, населені пункти), та про отриману дозу опромінення. Проте, інформації щодо невиїзду позивача на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, чи невиконання ним робіт/неприйняття участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, документи не містять. Також, с. Буда-Варовичі значиться як місце дислокації військової частини № 55064, а не як зона (населений пункт зони) відчуження.

Також, згідно військового квитка позивача, у період з 20.06.1986 по 08.10.1986 приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно із експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, від 17.01.1992 року№4225/125-1, має захворювання яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та з виконанням обов`язків воєнної служби. За висновками МСЕК, позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язків у/службі по ЛНА на ЧАЕС, - безстроково, про що Селидовським УСЗН було видане відповідне посвідчення, Серія: Б №343807 від 26 березня 1999 року, - безтерміново, а 03 липня 1997 року Донецькою ОДА позивачеві було видане посвідчення Громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) - безтермінове, із вкладкою до нього учасника ЛНА на ЧАЭС.

Отже, позивач є особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1, щодо якої установлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, наявні в матеріалах справи документи згідно п.10 Порядку №55, п. 11 Порядку №551, є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд зазначає, що позивачем при первинному отриманні посвідчення та у подальшому було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують ушкодження здоров`я позивача та впливу небезпечних радіаційних факторів. Позивач не може нести відповідальність за подальше знищення таких документів, внаслідок чого бути позбавленим права отримання пільг, встановлених законодавством для ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС. Наведене не позбавляє статусу потерпілих осіб, яким раніше було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, відповідачами протиправно не було прийнято наявні у справі позивача документи, які підпадають під визначений п. 11 Порядку перелік документів, на підставі одного з яких видається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та які містять усю необхідну інформацію.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин 1 - 3 статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних в матеріалах справи доказів окремо та у їх сукупності, вважає, що позивачем доведено те, що він виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження (що фактично і ставилось під сумнів відповідачем), що відповідно до положень статті 10, пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ є підставами для визначення особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1. При цьому, відомості в наданих позивачем документах, не спростовують факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Щодо обраного судом способу захисту та дискреційні повноваження відповідачів, суд зазначає наступне.

Як зазначалось, п.11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному п, 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача т суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 справа № 826/17220/17 та від 11.02.2020 справа № 0940/2394/18 здійснено правовий аналіз ч. 4 ст. 245 КАС України та постановлено, зокрема, що за приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які виливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу-не відбувається, за відсутності обставин для застосування дискреції.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та достатнім способом захисту порушеного права, у даному випадку є визнання протиправними та скасування означених рішень Регіональної комісії оформлених Протоколами №10 від 19.07.2019 року та №13 від 09.10.2019 року в частині направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, у зв`язку із тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб за списком: 113 ОСОБА_1 , та зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу позивачеві ОСОБА_1 посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1) серії А синього кольору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. у справі № 200/2497/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. у справі № 200/2497/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний 24 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєва

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова