Справа № 200/2396/19-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2020 року

Київ

справа №200/2396/19-а

адміністративне провадження №К/9901/30604/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (суддя: Кониченко О.М.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року (судді: Ястребова Л.В., Компанієць І.Д., Казначеєв Е.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-СЕРВІС" до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Товариство з обмеженою відповідальністю "МК-СЕРВІС" (далі - ТОВ "МК-СЕРВІС", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі відповідач-1), Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач - 2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області щодо пред`явлення до виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ 1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року на ТОВ «МК-СЕРВІС» у розмірі 8 153 370,00 грн. та постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року на ТОВ «МК-СЕРВІС» у розмірі 3723,00 грн.;

- скасувати постанови відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 21 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 21 січня 2019 року.

В обґрунтування позову вказували на відсутність підстав у відповідача - 1 вчиняти будь - які дії, які спрямовані на виконання вказаних постанов про накладання штрафів, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року про забезпечення позову у справі № 200/14921/18-а зупинено дію постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 8 153 370,00 грн., №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 3 723,00 грн. Заборонено Головному управлінню Держпраці у Донецькій області вчиняти будь-які дії, направлені на примусове виконання постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року про накладення на ТОВ «МК-СЕРВІС» штрафу у розмірі 8 153 370,00 грн., № ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року про накладення на ТОВ «МК-СЕРВІС» штрафу у розмірі 3 723,00 грн.

З цих підстав позивач вважає, що оспорювані ним постанови відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 21 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 21 січня 2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області щодо пред`явлення до виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ 1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року на ТОВ «МК-СЕРВІС» у розмірі 8 153 370,00 грн. та постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року на ТОВ «МК-СЕРВІС» у розмірі 3723,00 грн. Скасовано постанови відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 21 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 21 січня 2019 року.

Рішення судів попередніх інстанції мотивовані тим, що ухвала суду про забезпечення позову була повністю проігнорована відповідачем - 1, а здійснені заходи щодо направлення до органів виконавчої служби постанов про накладення штрафу № ДЦ1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 8 153 370,00 грн. та № ДЦ 1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 3723,00 грн. по яких відповідачем- 2 відкриті виконавчі провадження були передчасними.

При цьому зазначили, що сторонами не надано доказів того, що відповідач- 2 був обізнаний із судовою забороною на час відкриття виконавчих проваджень. Однак, на переконання судів попередніх інстанцій, порушення ухвали про забезпечення позову потягло за собою протиправне відкриття виконавчих проваджень, що стало підставою для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № ВП 58149164 від 22 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 22 січня 2019 року.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

Відповідач - 1 у касаційній скарзі вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник наполягає на тому, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, на переконання скаржника зупинення дії, а отже і виконання постанови відповідача - 1 про накладання штрафів, у разі забезпечення позову у судовому порядку може бути реалізоване виконавцем шляхом зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII.

Крім того, скаржник зазначив, що у разі визнання у судовому порядку правомірними постанов про накладання штрафу у справі № 200/14921/18-а, суб`єкт владних повноважень, пред`явивши постанови про накладання штрафу до виконання, отримає відмову щодо їх виконання через пропуск строку пред`явлення виконавчих документів до виконання до 28 лютого 2019 року.

Також скаржник вказував, що складання та направлення Управлінням Держпраці у Донецькій області до органів державної виконавчої служби заяви про примусове виконання рішення категорично не можна розцінювати як вчинення будь-яких дій, направлених на примусове виконання постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на підставі ухвали про забезпечення позову у справі № 200/1492/18 -а, оскільки такі дії не є тотожними та вчиняються різними суб`єктами правовідносин.

Позиція інших учасників справи.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Рух касаційної скарги

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Чиркін С.М., (судді) Саприкіна І.В., Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року задоволено заяви суддів Чиркіна С.М., Саприкіної І.В., Шарапи В.М. про самовідвід. Відведено суддів Чиркіна С.М., Саприкіну І.В., Шарапу В.М. від участі у розгляді касаційної скарги Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі за цим позовом.

За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г, (судді) Білак М.В., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року справу призначено до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

Постановою Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ 1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року на підставі акту інспекційного відвідування від 29 жовтня 2018 року №ДЦ1538/1187/АВ щодо порушень TOB «МК-СЕРВІС» законодавства про працю на підприємство накладено штраф у розмірі 8 153 370,00 грн. Вказана постанова набирає законної сили з 30 листопада 2018 року і може бути пред`явлення до виконання протягом 3 місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Строк пред`явлення постанови до виконання до 28 лютого 2019 року.

Постановою Головного управління Держпраці у Донецькій області № №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року на підставі акту інспекційного відвідування №ДЦ1538/1187/АВ від 29 жовтня 2018 року щодо порушень TOB «МК-СЕРВІС» законодавства про працю на підприємство накладено штраф у розмірі 3 723,00 грн. Постанова набирає законної сили з 30 листопада 2018 року і може бути пред`явлення до виконання протягом 3 місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Строк пред`явлення постанови до виконання до 28 лютого 2019 року.

08 січня 2019 року Головне управління Держпраці у Донецькій області звернулось до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявами про примусове виконання вказаних постанов відповідача - 1 від 30 листопада 2018 року.

Постановами відповідача - 2 від 21 січня 2019 року № ВП 58149164, № ВП 58149582, на підставі заяви та постанов Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ 1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС, №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з TOB «МК-СЕРВІС» на користь держави штрафів у розмірі 8 153 370,00 грн. та 3 723,00 відповідно.

Не погоджуючись з діями Головного управління Держпраці у Донецькій області щодо пред`явлення до виконання постанови про накладення штрафу, а також постановами виконавчої служби про відкриття виконавчих проваджень, ТОВ «МК-СЕРВІС» звернулось до суду з даним позовом.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавчі провадження» встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII, за приписами пунктів 6, 7 частини першої якої у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини шостої статті 265 КЗпП України, виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення).

Відповідно до п.1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Відповідно до абз. 3 пункту 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Системний аналіз вищевикладених приписів надає підстави вважати, що метою виконавчого провадження є забезпечення повного та всебічного виконання боржником покладених на нього обов`язків. Саме для реалізації цієї мети спеціальним Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII регламентовано коло повноважень державного виконавця, одним з яких є відкриття виконавчого провадження на підставі постанов Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу за порушення позивачем законодавства про працю.

При цьому, враховуючи покладені в основу мотивування рішень судів попередніх інстанцій висновки ухвали про забезпечення позову у справі № 200/14921/18-а і факт оскарження постанов про накладання штрафів у суді у цій справі, Верховний Суд нагадує, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття (вчення) оспорюваних рішення, дії чи допущення бездіяльності.

Своєю чергою, органи Державної виконавчої служби в силу Закону № 1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови про накладання штрафу (виконавчого документу) в судовому порядку.

Відтак, станом на 21 січня 2019 року, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення постанов відповідача - 1 про накладення штрафу від 30 листопада 2018 року № ДЦ 1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС, №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС без прийняття їх до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому оскарження виконавчого документу жодним чином не впливає на стан виконавчого провадження та права і обов`язки державного виконавця.

За таких обставин відсутні підстави для висновку про протиправність постанов відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень.

Комплексний аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи дає підстави колегії суддів для висновку, що у даному випадку відповідач -2, відкриваючи виконавче провадження за заявами відповідача - 1 на підставі постанов Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладання штрафу і приймаючи такий виконавчий документ до виконання діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, перевіряючи доводи касаційної скарги в цій частині, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про скасування постанов відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 21 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 21 січня 2019 року.

Разом з тим, доводи касаційної скарги про те, що складання та направлення Управлінням Держпраці у Донецькій області до органів державної виконавчої служби заяви про примусове виконання рішення не можна розцінювати як вчинення будь-яких дій, направлених на примусове виконання постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на підставі ухвали про забезпечення позову у справі № 200/1492/18 -а є недоречними, оскільки відповідно до частин 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Тому, в іншій частині колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для пред`явлення Головним управлінням Держпраці у Донецькій області заяви про виконання постанови про накладення штрафу, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року про забезпечення позову у справі № 200/14921/18-а зупинено дію постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 8 153 370,00 грн., №ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року у розмірі 3 723,00 грн., і заборонено Головному управлінню Держпраці у Донецькій області вчиняти будь-які дії, направлені на примусове виконання постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1538/1187/АВ/ГП/МГ-ФС від 30 листопада 2018 року про накладення на ТОВ «МК-СЕРВІС» штрафу у розмірі 8 153 370,00 грн., № ДЦ1538/1187/АВ/ПТ/УП-ФС від 30 листопада 2018 року про накладення на ТОВ «МК-СЕРВІС» штрафу у розмірі 3 723,00 грн.

Європейський суд з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, зважаючи на приписи статей 350, 351 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог про скасування постанов відповідача - 2 про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 21 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 21 січня 2019 року скасувати і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 6 вказаного Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Адміністративний позов в даній справі містить три вимоги немайнового характеру.

Прожитковий мінімум у 2019 році для працездатних осіб становив 1921 грн (станом на 01 січня 2019 року).

Судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області (87302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82, ЄДРПОУ 3970445) на користь ТОВ «МК- СЕРВІС» (84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Шевченка, буд. 22, офіс 7, ) судовий збір в розмірі 5863 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) гривень.

З огляду на результат касаційного розгляду необхідно стягнути з ТОВ «МК- СЕРВІС» на користь Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір в розмірі 3 842 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області задовольнити частково.

Скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про скасування постанов Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчих проваджень № ВП 58149164 від 22 січня 2019 року, № ВП 58149582 від 22 січня 2019 року.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ТОВ «МК- СЕРВІС» на користь Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір у розмірі 3 842 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді М.В. Білак

В.М. Соколов