Справа № 640/23451/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Київ № 640/23451/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач), адреса: 03056, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32, в якій позивач просить

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Тараса Олександровича від 13 серпня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №60696522 за виконавчим листом №759/2728/18 від 23 жовтня 2019 року;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження ВП №60696522.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/19 задоволені позовні вимоги позивача та зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01 листопада 2017 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60696522 щодо виконання вказаного вище рішення суду.

Після реорганізації органу виконання, як вказує позивач, 22 січня 2020 року виконавче провадження №60696522 було прийнято до примусового виконання головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Як стверджує позивач, в межах примусового виконання судового рішення, відповідачем частково виконано рішення суду та поновлено виплату пенсії лише з 01 лютого 2020 року замість 01 листопада 2017 року, у зв`язку з чим сума невиплаченої боржником на користь стягувача пенсії за період з 01 липня 2017 року по 01 лютого 2020 року становить 150 395, 14 грн, яка обліковується боржником за стягувачем, але не виплачується.

У зв`язку з неповним виконанням рішення суду, позивач подала державному виконавцю заяву про надання додаткових матеріалів та документів, в якій просила забезпечити повне виконання рішення, проте, державним виконавцем 13 серпня 2020 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №60696522, у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Позивач з вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на її переконання, факт поновлення виплати пенсії з 01 лютого 2020 року та облік невиплаченої суми пенсії з 01 листопада 2017 року по 01 лютого 2020 року не є належним виконанням рішення суду у розумінні вимог чинного законодавства, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання та витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №60696522.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року повторно витребувано з Відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №60696522 та призначено судове засідання на 09 листопада 2020 року.

Станом на 09 листопада 2020 року вимоги ухвал суду від 05 жовтня 2020 року та від 22 жовтня 2020 року в частині витребування належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження №60696522 відповідачем не виконані з невідомих суду причин, як і не надано відзиву на позовну заяву.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки без поважних причин, на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судове засідання 09 листопада 2020 року сторони не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного та зважаючи на неявку сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи, у судовому засіданні 09 листопада 2020 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято рішення про подальший розгляд у письмовому провадженні.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як вбачається з наданої суду копії виконавчого листа №759/2728/18, останній був виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 23 жовтня 2019 року на підставі рішення суду від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/18, яке набрало законної сили 30 вересня 2019 року, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком починаючи з 01 листопада 2017 року (Т.1, арк. 4-11, 12).

Абзацом 1 частини 6 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Так, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження №60696522 з примусового виконання виконавчого листа №759/2728/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 23 жовтня 2019 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії, якою боржника повідомлено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (Т.1, арк. 13-14).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 січня 2020 року прийнято виконавче провадження №60696522 з примусового виконання.

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16 березня 2020 року №2600-021308/36464 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило представника стягувача - адвоката Варічева Миколу Яковлевича про те, що на виконання зобов`язальної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/19, ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01 листопада 2017 року, проте, нараховані за рішенням суду кошти за період з листопада 2017 року по січень 2020 року у розмірі 150 395, 14 грн обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який наразі не прийнятий (Т.1, арк. 17-18).

19 червня 2020 року представник стягувача - адвокат Варічев М.Я. звернувся до державного виконавця з заявою про надання додаткових документів, в якій просив забезпечити повне виконання рішення суду, додавши до своєї заяви копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16 березня 2020 року (Т.1, арк. 19).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13 серпня 2020 року закінчено виконавче провадження №60696522. У мотивувальній частині вказаної постанови державним виконавцем зазначено, що рішення суду виконано боржником фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 червня 2020 року №2600-0803-5/72102 рішення суду виконано та поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії за віком починаючи з 01 листопада 2017 року, тому, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем постановлено виконавче провадження №60696522 закінчити. (Т.1, арк. 21-22).

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/19 судом встановлені обставини щодо того, що відповідач протиправно призупинив виплату пенсії позивачу та втрутився у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову та поновлення виплати пенсії позивачу з 01 листопада 2017 року.

Тобто, в даному випадку під фактичним виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/18, окрім іншого, є саме виплата пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 листопада 2017 року, а не нарахування суми, яка підлягає виплаті та її облік в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплата в майбутньому, після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві було зобов`язано не тільки нарахувати та облікувати пенсію позивача, починаючи з 01 листопада 2017 року, а й виплатити її останній на підставі рішення суду, оскільки вказаним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві було зобов`язано поновити саме виплату пенсії, тобто, здійснити нарахування та виплату пенсії за вказаний період, у зв`язку з встановленням протиправності призупинення її виплати.

При цьому, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 були виплачені пенсійні виплати, починаючи з 01 листопада 2017 року.

Таким чином, позивачем доведено, а судом встановлено відсутність обставин, що свідчать про фактичне виконання в повному обсязі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/18 згідно з виконавчим листом, виданим судом 23 жовтня 2019 року.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів вчинення державним виконавцем виконавчих дій, направлених на примусове виконання виконавчого листа №759/2728/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 23 жовтня 2019 року, а також не містять доказів того, що державним виконавцем вимагались у боржника документи, що підтверджують фактичне виконання останнім рішення суду.

Відтак, враховуючи, що рішенням суду зобов`язано боржника поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 листопада 2017 року, а не нарахувати її, суд дійшов висновку, що станом на день розгляду даної справи по суті рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також з урахуванням того, що судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі №759/2728/18, на виконання якого судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №60696522, зокрема, в частині не виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року (лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16 березня 2020 року №2600-021308/36464), та такі твердження позивача не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що державним виконавцем передчасно закінчено виконавче провадження, відповідно постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 13 серпня 2020 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження №60696522, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Зважаючи на те, що судом в межах розгляду даної адміністративної справи встановлено протиправність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для її скасування, з урахуванням того, що станом на день розгляду справи по суті позивачем не доведено, а судом не встановлено відмови відповідача від прийняття постанови про відновлення виконавчого провадження або неприйняття такої постанови взагалі, суд дійшов висновку про передчасність вказаних позовних вимог та, відповідно, відсутність правових підстав для їх задоволення .

Щодо строків звернення до адміністративного суду, суд вважає за доцільне зазначити, що оскільки відповідачем з невідомих суду причин не було надано витребувані судом докази, зокрема, копії матеріалів виконавчого провадження №60696522, в яких мають бути відомості щодо дати отримання позивачем примірника оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо своєчасності звернення до суду з цією позовною заявою, суд виходив з обставин та доказів, які надані позивачем та наявні в матеріалах справи, а тому дійшов висновку про своєчасність звернення позивача до суду.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1757, 60 грн.

Проте, відповідно до вимог чинного Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою становить 840,80 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 757, 60 грн.

Стосовно надмірно сплаченої суми судового збору, суд зазначає, що позивач має право звернутись до суду з заявою про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у встановленому законом порядку.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13 серпня 2020 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/2728/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 23 жовтня 2019 року (ВП №60696522).

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 757, 60 грн (сімсот п`ятдесят сім гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник