Справа № 751/8034/20
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року місто Чернігів

Справа №751/8034/20

Номер провадження2-а/751/151/20

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

представник позивача - Заболоцький Михайло Васильович

відповідач - громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1

перекладач - Васильчук Іван Васильович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Чернігівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні терміном на шість місяців до 20.05.2021.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2020 року відповідач незаконно, поза встановлених пунктів пропуску, перетнув державний кордон з Російської Федерації в Україну після чого був затриманий прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Семенівка» Чернігівського прикордонного загону за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. За приписами ч. 1 ст. 263 КУпАП відповідача було затримано в адміністративному порядку терміном до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення із відповідним поміщенням до спеціального приміщення для утримання осіб затриманих в адміністративному порядку відділу прикордонної служби «Семенівка». Під час проведення фільтраційних заходів стало відомо, що 17.11.2020 відповідач в пішому порядку перетнув державний кордон з Республіки Білорусь до Російської Федерації з метою потрапляння на територію України та в подальшому до Республіки Польща, де планував отримати політичний притулок. Один із співвітчизників відповідача порадив потрапити на територію України через ділянку Брянської області Російської Федерації. За допомогою GPS навігації відповідач 20.11.2020 обійшов прикордонні пости Російської Федерації, в тому числі пункт пропуску «Ломаківка» (РФ), та попрямував у напрямку державного кордону України в сторону населеного пункту Миколаївка Семенівського району Чернігівської області. Перебуваючи на території України 20.11.2020 відповідач був виявлений прикордонним нарядом, який повідомив про незаконний перетин державного кордону. За словами відповідача можливості попасти на територію України через пункт пропуску не міг, оскільки були відсутні документи на право перетину державного кордону. 22.11.2020 відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту мотивуючи тим, що в Республіці Білорусь він переслідується представниками правоохоронних органів за свої політичні погляди та участі у заходах протесту проти влади.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23.11.2020 відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Вказав, що відповідач мав намір отримувати політичний притулок за межами України тобто фактично розглядав територію держави, як транзитну зону, із заявою про отримання притулку звернувся 22.11.2020, під час перебування в спеціальному приміщенні, хоча незаконний перетин здійснив 20.11.2020 року, відсутність наявності документу, який дає право законного перебування на території України, тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що затримання особи необхідно до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що незаконно перетнув державний кордон України, оскільки в Республіці Білорусь він переслідується представниками правоохоронних органів за свої політичні погляди та участь у заходах протесту проти влади. Вказав, що у нього є можливість проживання на території Чернігівського району, а тому заперечує щодо поміщення його до пункту тимчасового тримання іноземців. Також заперечує щодо повернення його на територію Республіки Білорусь.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Казахстан, що підтверджується копією посвідчення на проживання № НОМЕР_1 , видане Міністерством внутрішніх справ Республіки Білорусь 26.02.2018 року та копією свідоцтва про народження.

Згідно протоколу про адміністративне затримання, 20 листопада 2020 року о 20 год 20 хв на території Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області на відстані 10 м до державного кордону України та 500 м до пункту пропуску «Миколаївка» був виявлений та затриманий громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1 , який незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон України зі сторони Російської Федерації на напрямку с. Сомаківка (РФ) - с. Миколаївка (Україна) в районі інформаційно - попереджувальної таблички «Увага! Державний кордон України. Прохід заборонено» №363, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

У зв`язку з чим 21 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП №173266 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він мав намір потрапити до Республіки Польща через Україну, оскільки в Республіці Білорусь він переслідується представниками правоохоронних органів за свої політичні погляди та участі у заходах протесту проти влади.

Згідно рапорту інспектора прикордонної служби, повідомлення про звернення за захистом та заяви-анкети, 22.11.2020 року від громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 надійшло звернення про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у зв`язку з політичним переслідуванням в Республіці Білорусь.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.5 ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», однією з основних функцій прикордонної служби України є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.

Крім цього, пунктом 5 статті 19 цього Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом (ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Також, пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч.1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У частині другій статті 289 КАС вказано, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частиною одинадцятою статті 289 КАС передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, відповідно до ст.9, ст.29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Будь-яких документів, які б надавали право ОСОБА_1 постійно чи тимчасово перебувати на території України, суду надано не було.

Також відповідач здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску. Крім того, відповідач звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України або особи, яка потребує додаткового захисту.

Ураховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може в подальшому знову порушувати законодавство України, оскільки вже вчиняв дії з порушення законодавства України з прикордонних питань, а тому буде доцільно застосувати до нього захід у вигляді затримання до завершення процедури розгляду його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Казахстану ОСОБА_1 про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

V.Інші процесуальні дії

У відповідності до ч.2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

Позивач просить допустити негайно виконання рішення суду. Разом з тим, відсутні підстави, передбачені ст.371 КАС України, для негайного виконання вказаного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст.ст. 288, 289, 371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк який не може перевищувати шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання, тобто до 20 травня 2021 року.

У задоволенні заяви представника позивача про звернення до негайного виконання рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя Н. В. Маслюк