Справа № 817/41/16
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2020 року м. Рівне №817/41/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Н.З. Минько та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Красовський А.С., відповідача: представник не прибув, третьої особи відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "УкрСиббанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костопільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 16.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 127346,12 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 в позові ОСОБА_1 до Костопільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ "УкрСиббанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено повністю. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення форми "Р" від 16.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 127346,12 грн. Постановою Верховного Суду від 20.08.2020 скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 07.09.2020 справу №817/41/1 прийнято до провадження суддею Друзенко Н.В. та призначено підготовче засідання на 01.10.2020.

Підготовче засідання з 01.10.2020 відкладено на 22.10.2020 у зв`язку з тим, що суд визнав поважною причину неприбуття представника позивача.

Ухвалою від 22.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.11.2020.

Ухвалою суду від 23.10.2020 замінено відповідача по справі №817/41/16 - Костопільську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Рівненській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, будинок №12; ).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обов`язковою участь сторін в судовому засіданні. Відповідно до статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не прибули в засідання.

В судовому засіданні 10.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовоною заявою та поясненнями представника позивача в судовому засіданні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно зробив висновки щодо наявності порушення абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з боку позивача, оскільки анулювання (прощення) заборгованості в сумі 600708,60 грн., за кредитним договором з АТ "УкрСиббанк", не є тотожним отриманому додатковому благу, котре згідно з Податкового кодексу України має бути оподатковано. Наголосив, що основною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Крім того, зауважив, що позивачем фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, а відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України. Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення в оскаржуваній частині є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовов, сторона відповідача вимоги не визнає. Обґрунтовуючи заперечення зазначає, що 09.09.2014 позивач отримував доходи, які згідно з положеннями Податкового кодексу України підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи. В ході перевірки встановлено, що АТ "УкрСиббанк" включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сплаченого з них доходу (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг в сумі 600708,60 грн. було анульовано. Сума анульованого боргу підлягає оподаткуванню, адже сума боргу, прощена кредитором, вважається доходом отриманим платником податку як додаткове благо. Всупереч вищенаведеному позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, податкова декларація не подана, а відтак, висновки акта перевірки та оспорюване податкове повідомлення-рішення є правомірними. Просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Третьою особою надано письмові пояснення, у яких зазначено, що 09.09.2014 АТ "УкрСиббанк", відповідно до умов акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, позивачу, за його згодою (заява від 08.09.2014), анульовано (прощено) частину боргу в сумі 46849,46 доларів США, з яких 46605,73 доларів США - основний борг (тіло кредиту) за кредитним договором від 02.07.2008 №0, та лише 243,73 долари США - проценти, що разом складає 600708,60 грн. по курсу НБУ станом на 09.09.2014. Разом з тим, під особистий підпис, його було повідомлено про те, що анульована сума заборгованості 600708,60 грн. є доходом, отриманим як додаткове благо, та попереджено про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу з відображенням його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Крім того, про виникнення додаткового блага та порядок його сплати, позивачу було відомо при письмовому погодженні на умови акції та наслідками анулювання боргу, про що свідчить його заява від 08.09.2014.

Заслухавши представника позивача, розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

02.07.2008 між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.74-82 т.1). На виконання умов такого договору банк видав позивачу кредит в сумі 100000 доларів США.

Станом на 09.09.2014 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила 96314,58 доларів США, яка по курсу НБУ визначена на рівні 1234955,46 гривень (а.с.15 т.2). Цього ж числа банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 в сумі 46849,46 доларів США, яка по курсу НБУ визначена на рівні 600708,60 гривень.

09.09.2014 ПАТ "УкрСиббанк" за вих. №31-4/637 підготувало для ОСОБА_1 "Повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України)". Вказаним, ПАТ "УкрСиббанк" повідомив позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості в сумі 46849,46 доларів США, яка по курсу НБУ визначена на рівні 600708,60 гривень, а також звернув його увагу на те, що відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, з огляду на що ОСОБА_1 вказано на необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Вказане повідомлення отримано позивачем 22.10.2014, про що свідчить відмітка про отримання на примірнику банку і не заперечується позивачем, так як інший примірник у нього на руках (а.с.17 т.2).

Відповідно до відомостей з ЦБДДРФО ДПА України від 21.04.2015 відповідачем встановлено неподання ОСОБА_1 до податкового органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, зокрема, щодо доходів отриманих 09.09.2014, як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості АТ "УкрСиббанк" на загальну суму 600708,60грн. (а.с. 50 т.1).

З метою встановлення правомірності відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою "126" (дохід, отриманий платником податків як додаткове благо), відповідачем, керуючись ст.ст.20, 73 ПК України, 09.06.2015 до АТ "УкрСиббанк" направлено відповідний запит №4626/10/17-09-17-62 та повторний запит від 14.08.2015 №6797/10/17-09-17-62 (а.с. 51-52 т.1).

На вищезазначені запити податковим органом отримана відповідь від 21.07.2015 №11-51/19738 (а.с. 53-54 т.1), у якій зазначено, що банком прийнято рішення про анулювання (прощання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 в сумі 600708,12 грн., яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту від 02.07.2008 №0.

Разом з тим, було надано додаткові документи, а саме: договір про надання споживчого кредиту від 02.07.2008 №0; договір іпотеки від 02.07.2008 №89474; заяву про ознайомлення про часткове анулювання боргу від 08.09.2014; повідомлення про анулювання боргу від 09.09.2014 №31-4/637; виписку із протоколу засідання Правління АТ "УкрСиббанк" від 28.04.2014 №10/14 щодо проведення акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу (а.с. 74-89 т.1).

Судом встановлено, що у період з 25.08.2015 по 31.08.2015, на підставі наказу від 11.08.2015 №236, головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Костопільської ОДПІ Кучер Н.О., відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, проведено позапланову документальну невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за наслідками якої складено акт від 07.09.2015 №693/17-24/ НОМЕР_1 (а.с. 8-12 т.1).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки податковим органом встановлено порушення п.167.1 ст.167, п.173.1 ст.173 ПК України, а саме: не сплачено податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, в сумі 106614,36 грн.

На підставі акта перевірки від 07.09.2015 №693/17-24/ НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 16.09.2015 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 133267,95грн. (106614,36грн. - за основним платежем, 26653,59 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 7 т.1).

Вказане рішення в частині донарахування 99487,50 грн. (94750,00 грн. - за основним платежем, та 4737,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по доходах з продажу рухомого майна позивачем не оскаржується.

Що стосується решти донарахувань, то позивач, вважаючи вказане рішення у відповідній частині протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та є вичерпним.

Відповідно до підпункту "д" цього підпункту (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

А згідно з підпунктом "б" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом викладення цього підпункту у новій редакції згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, що набрав чинності з 01.01.2015. За такою, новою редакцією, з 1 січня 2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з пунктами 54.1, 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 54.3 цієї статті передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган під час перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, громадянин ОСОБА_1 в ІІІ кварталі 2014 року отримав дохід від ПАТ "УкрСиббанк" в розмірі 600708,60 грн. у вигляді додаткового блага, а саме суми боргу, анульованої кредитором за його самостійним рішенням.

Враховуючи це, податковий орган донарахував позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 101876,86 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у відповідному періоді) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.(десятикратний розмір мінімальної зарплати) х 15% = 1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 600708,60 грн. - 12180,00 грн. = 588528,60 грн. х 17% = 1000049,86. І загальна сума донарахованого податку 1827,00 грн. + 100049,86 грн. = 101876,86 грн. (а.с. 55 т.1).

Разом з тим, судом встановлено, що анульована позивачу банком сума 46849,46 доларів США, визначена в еквіваленті як 600708,60 гривень, включає в себе не лише суму основного боргу, а й відсотки, нараховані за користування кредитом. Так, із загальної суми прощеного боргу 46849,46 доларів США (без урахування штрафу, на який податок не нараховувався), 46605,73 доларів США - є сумою анульованого основного боргу, а 243,73 долари США - сумою анульованих процентів.

Оскільки, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку, то база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів. А тому, суд не погоджується з розрахунком суми податку на доходи фізичних осіб позивачу, проведеним відповідачем.

За правилами пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до цього, внаслідок анулювання 09.09.2014 ПАТ "УкрСиббанк" основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 на рівні 46605,73 доларів США, відповідач мав підстави донарахувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі: 101345,59 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у відповідному періоді) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн. (десятикратний розмір мінімальної зарплати) х 15% = 1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить: 99518,59 грн. (46605,73 доларів США х 12,822103 = 597583,47) - 12180,00 грн. = 585403,47 грн. х 17% = 99518,59 грн. І загальна сума донарахованого податку: 1827,00 грн. + 99518,59 грн. = 101345,59 грн. Таким чином, і сума штрафної санкції складає: 101345,59 грн. х 25% = 25336,40 грн.

Відповідно до цього, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині не підлягає скасуванню, позаяк нарахування податку на доходи фізичних осіб в частині основної суми прощеного позивачу боргу, тобто на суму неповернутого кредиту, в повній мірі відповідає вимогам податкового законодавства.

В решті, тобто в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання у розмірі 664,13 грн., в тому числі 531,27 грн. - за основним платежем та 132,86 грн. - за штрафними санкціями, відповідне податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям правомірності, встановленим в статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту.

Покликання позивача на те, що в перерахунку на національну валюту він сплатив банку більше ніж отримав по кредиту не приймаються судом, позаяк такий перерахунок передбачений лише пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, який в той же час визначає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Разом з тим, між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 жодних угод про зміну валюти зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2008, укладено не було. Відповідно, вказана норма не може поширювати свою дію на їхні правовідносини.

За сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді пропорційної до задоволених позовних вимог частини (0,52%), тобто в розмірі 6,62 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (Код , вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023), третя особа без самостійних вимог - Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Код , вулиця Андріївська, 2/12 місто Київ, 04070),- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 16.09.2015, в частині збільшення ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 664,13 грн.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 пропорційну частину сплаченого ним судового збору а саме 6,62 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 20 листопада 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко