Справа № 320/7620/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року № 320/7620/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 №, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 8088,11 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №-1006, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 2594,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач не взяв до уваги, що питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договором оренди земельної ділянки та закріплення розміру орендної плати в такому договорі. Вартість земельної ділянки не може змінюватись за бажанням податкового органу, а лише шляхом внесення відповідних змін до договору оренди, за таких обставин вважає винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що розрахунок орендної плати за 2020 рік проведено відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015 з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі.

Таким чином, на думку відповідача, сума грошового зобов`язання з орендної плати, яку має сплатити позивач за 2020 рік, становить 30634,33 грн., а сума штрафних санкцій була нарахована контролюючим органом внаслідок порушення строку сплати позивачем грошового зобов`язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" за 2019 рік. Отже, на думку відповідача, спірні податкові повідомлення - рішення прийняті посадовими особами податкового органу правомірно, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. В обґрунтування заперечень зазначено, що в договорі оренди земельної ділянки чітко та зрозуміло відображено розмір орендної плати та порядок її сплати, на виконання умов якого ним було сплачено орендну плату у повному обсязі та в установлений строк. Позивач стверджує, що відповідачем самостійно, в порушення норм договору та законодавства України було змінено суму орендної плати, шляхом збільшення її розміру. Просив суд позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 23.09.2015 між ОСОБА_1 (орендар) та Броварською міською радою Київської області (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки №б/н.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець відповідно до рішення сесії Броварської міської ради Київської області від 06.08.2015 №1512-57-06 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0371 га, кадастровий номер 00:01:030:0035, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування салону - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 2.3 нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, видану відділом Дерземагенства у місті Броварах Київської області від 21.08.2015 №34-1028-0.3-1582/2-15 (функціональне призначення: землі комерційного використання) становить 263923,00 грн.

Договір укладено до 06.08.2020 (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 річна оренда плата складає:

- 6224,60 - за земельну ділянку площею 0,0175 га, що становить 5% від нормативної грошової оцінки (124492,00 грн.);

- 13943,10 - за земельну ділянку площею 0,0196 га, що становить 10% від нормативної грошової оцінки (139431,00 грн.);

річна оренда плата за земельну ділянку загальною площею 0,0371 га складає 20167,70 грн.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна плата вноситься рівними частками до 15 серпня і 15 листопада шляхом перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця (п. 4.2, п. 4.3 договору).

Згідно з п.п. 4.5.2 п. 4.5 договору розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку та ставок орендної плати, зміни нормативної грошової оцінки, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Підпунктом 9.1.3 пункту 9.1 договору встановлено, що орендодавець має право змінити розмір орендної плати у випадках, передбачених чинним законодавством, в тому числі в односторонньому порядку без згоди орендаря.

30.01.2020 позивачем до Броварської міської ради Київської області була подана заява (вх. №9-5-С-245), в якій ОСОБА_1 просив розторгнути з ним договір оренди на земельну ділянку кадастровий номер 00:01:030:0035, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

13.02.2020 Броварською міською радою Київської області прийнято рішення №1804-70-07, яким вирішено припинити дію договору оренди земельної ділянки, укладеного між Броварською міською радою Київської області та громадянином ОСОБА_1 , право оренди зареєстровано у Державному реєстрі прав 06.10.2015 за №11609117, на земельну ділянку площею 0,0371 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування салону - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 00:01:030:0035, на підставі заяві від 30.01.2020 №9-5-С-245.

13.01.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області, на підставі статей 122, 126 Податкового кодексу України, було прийняте податкове повідомлення - рішення №, яким за затримку строку сплати суми грошового зобов`язання з орендна плата з фізичних осіб, зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 8088,11 грн.

Головним управлінням ДПС у Київській області, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України 03.03.2020 винесено податкове повідомлення - рішення №-1006, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 2594,71 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані контролюючим органом на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленнями про вручення №106, №305, та отриманні останнім особисто 25.01.2020 та 19.05.2020 відповідно.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2020 позивач оскаржив його до Головного управління ДПС у Київській області.

Листом від 24.02.2020 №7428/С/10-36-08-01 контролюючий орган, зокрема повідомив позивача про те, що оскільки спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте ГУ ДПС у Київській області, то воно підлягає оскарженню до ДПС України, внаслідок чого його скарга підлягає залишенню без розгляду.

24.03.2020 позивач надіслав скаргу до ДПС України на податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2020.

Розглянувши скаргу позивача, ДПС України було прийнято рішення від 23.06.2020 №С/99-00-06-02-04-09 про залишення скарги без розгляду.

22.05.2020 позивачем було надіслано скаргу до ДПС України на податкове повідомлення-рішення №-1006 від 03.03.2020.

Розглянувши скаргу позивача, ДПС України було прийнято рішення від 06.07.2020 №2852/С/99-00-06-02-04-09, яким скаргу залишення без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

У подальшому позивач звернувся з цим позовом до суду.

З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві, вбачається що податковим органом безпідставно завищено вартість орендованої земельної ділянки, тоді як нормативна грошова оцінка земельної ділянки, та річна оренда плата за земельну ділянку встановлені договором оренди земельної ділянки, та становлять: нормативна грошова оцінка - 263923,00 грн.; річна оренда плата за земельну ділянку площею 0,0371 га - 20167,70 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Пунктом 288.3 ст.288 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п.288.4 ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Підпунктами 288.5.1,288.5.2 пункту 288.5 ст. 288 ПК України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 288.7 ст. 288 ПК України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого п.286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Отже, проаналізувавши вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що сторони договору мають право щодо самостійного визначення розміру орендної плати за користування відповідною земельною ділянкою.

Разом з тим, законодавцем у відповідності до п. 288.5 ст.288 Податкового кодексу України встановлені верхня та нижня межа річної суми відповідних орендних платежів, що є обов`язковими для врахування сторонами під час визначення розміру орендної плати за землю та, яка, відповідно, є підставою для перегляду встановленої сторонами орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Так, зокрема, такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 02.12.2014 (справа № 21-274а14), від 14.04.2015 (справа № 21-165а15), від 14.07.2015 (справа № 826/5560/14) та від 31.03.2017 (справа №804/16943/13).

Отже, вказане свідчить про те, що розмір орендної плати не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, тобто не може бути меншим 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки.

Плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено до загальнодержавних податків і зборів згідно переліку статті 9 Податкового кодексу України, тому розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.

Починаючи з 01.01.2011, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов`язкового платежу.

Статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Відповідно до підпункту 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII Податкового кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України від 11.12.2003 № 1378-IV «Про оцінку земель».

Відповідно до абз. 5 ст. 5 цього Закону України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 цього Закону).

Згідно з статтею 18 даного Закону нормативна грошова оцінка земель в межах населених пунктів проводиться не рідше, ніж один раз на 5-7 років.

При цьому, законодавець не передбачив можливості орендаря впливати на порядок проведення оцінки орендованої земельної ділянки або можливі її результати, не зважаючи на двосторонній характер укладеного договору оренди.

Відповідно до абзацу першого пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (статті 125, 126 Земельного кодексу України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар - використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі»).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 затверджено Типовий договір оренди землі, пунктом 9 якого встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності вноситься у грошовій формі та зазначається у відсотках нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку.

Розмір орендної плати за землю переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної та комунальної власності в інших випадках, передбачених законом (п. 13 Типового договору оренди землі).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності належить до загальнодержавних податків, порядок нарахування та сплати якого регламентований положеннями Податкового кодексу України, а тому положення договору оренди земельної ділянки, які суперечать Податковому кодексу України в частині визначення розміру орендної плати, не можуть застосовуватися та мати пріоритет над нормами Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що згідно з п.п. 4.5.2 п. 4.5 договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015 №б/н розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку та ставок орендної плати, зміни нормативної грошової оцінки, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

В даному випадку до обставин, у зв`язку з якими розмір плати за землю позивача має переглядатись є зміна коефіцієнту індексації грошової оцінки земель.

Як вбачається з матеріалів справи, річна сума орендної плати за земельну ділянку загальною площею 0,0371 га, відповідно до п. 4.1 вищезазначеного договору, складає 20167,70 грн.

Пунктом 4.2 договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015 №б/н передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється, в тому числі з урахуванням коефіцієнтів індексації.

Так, з відзиву на позовну заяву судом встановлено, що річна сума орендної плати податковим органом розраховувалась із застосуванням коефіцієнтів індексації наступним чином: 20167,70*Кі 2015 рік - 1,433 *Кі 2016 рік - 1,06*Кі 2017-2020 роки - 1,0, що складає 30634,33 грн.

Розмір застосованих коефіцієнтів індексації позивачем не оскаржується.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись вимогами статей 12, 72-77, 139, 241-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.