Справа № 620/4468/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/4468/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника відповідача Мірошниченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та, зменшивши позовні вимоги, просить:

1. Визнати протиправними дії і бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 17 вересня 2020 року, з її збільшенням на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 збільшення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом перерахунку пенсії відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку, що був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку, починаючи з 17 вересня 2017 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити різницю між нарахованою зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і отриманою пенсією за час недоплати, починаючи з 17 вересня 2020 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у збільшенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом перерахунку пенсії відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку, що був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку, починаючи з 17 вересня 2017 року, є не обгрунтованою та безпідставною і порушує його права та соціальні гарантії.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З 21.08.2014 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(надалі - ЗУ № 1058).

За призначенням пенсії позивач звернувся після досягнення 60-річного віку, будь-яких документів, які б підтверджували наявність статусу особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, матеріали пенсійної справи не містять.

Розмір пенсії станом на 01.10.2020 становить 3111,39 грн.

17.09.2020 позивачем подано заяву про перехід на інший вид пенсії та просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - ЗУ № 796).

Щодо правового регулювання спірних відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 ЗУ № 796 призначення та виплата пенсій особам, потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 4, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до законодавства, що діяло раніше, а саме: Закон України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що мінімальний розмір пенсії підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.

Отже, в даному випадку, механізм розрахунку пенсії регулюється двома законами: Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 та Законом України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 01.01.1992 та використовувався для обчислення пенсій до прийняття Закону 1058 (на даний час діє в окремих положеннях, що не врегульовані Законом 1058). Тобто, до 01.01.2004 пенсійне забезпечення здійснювалось відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 01.01.2004 відповідно до Закону 1058.

Виходячи з викладеного, законодавцем передбачено, що, за бажанням пенсіонера, пенсія може складатися з двох частин, кожна з яких може бути обчислена відповідно до окремого Закону, що діяв на момент набуття страхового стажу.

Ч. 2 ст. 27 Закону 1058 передбачає поділ пенсії на дві частини, які обраховуються за двома різними Законами, перша частина - набутий стаж і заробіток до 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», друга частина - набутий стаж і заробіток після 01.01.2004 відповідно до Закону 1058.

У кожного з вищезазначених Законів своя методика обрахунку стажу, заробітку та і загалом пенсії.

Згідно із п.2 ст. 56 ЗУ № 796 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи для чоловіків понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до ч.2 ст.56 ЗУ №796, проводиться при визначенні пенсії за 1-ою складовою.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Тобто на підставі наданих громадянами документів про заробіток, органами пенсійного забезпечення визначався середній заробіток, а розмір пенсії складав 55 відсотків від визначеного середньомісячного заробітку (розрахунок не передбачає визначення коефіцієнтів і складних розрахунків).

Сам механізм визначення середньомісячного заробітку, визначався ст. 65, яка має назву «Загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій».

Крім загального порядку визначення середньомісячного заробітку, законодавцем було передбачено і пільговий порядок визначення середньомісячного заробітку, зокрема, і, ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Механізм, розрахунку пенсії відповідно до Закону 1058 є більш складним та передбачає визначення коефіцієнтів стажу та заробітку.

Ч. 2 статті 27 Закону 1058 чітко передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства (тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення), а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

У випадку застосування для обрахунку пенсії позивача частини 2 ст. 27 Закону 1058, ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», загальний розмір пенсії позивача складатиме менше мінімального розміру пенсії, а отже, відмова Головного управління у проведені такого перерахунку пенсії є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 28 Закону 1058 мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Тобто, у випадку задоволення позовних вимог, розмір пенсії позивача складе менше прожиткового мінімуму, як наслідок, позивачу буде встановлена доплата до прожиткового мінімуму, згідно з ст. 28 Закону 1058, відповідно загальний розмір пенсії позивача встановиться на рівні прожиткового мінімуму, а саме: 1712, 00 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 № 251 з 1 травня 2020 року становить - 2100,00 грн.

Головним управлінням було перевірено доцільність обчислення пенсії за віком за двоскладовою формулою згідно із частиною 2 ст. 27 ЗУ №1058.

Після відповідних обчислень встановлено, що відповідно до наданих документів які є у пенсійній справі, проводити розрахунок згідно ч. 2 ст. 27 ЗУ №1058 позивачу є недоцільним, тому, що при розрахунку за двоскладовою формулою пенсія позивача становитиме 2100 грн., яка суттєво менша ніж пенсія за віком призначена відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ №1058, і яка становить 3111,39 грн., що потягне за собою звуження обсягу вже існуючих прав.

На даний час позивач отримує пенсію у розмірі 3111,39 грн., але у випадку задоволення позовних вимог, оскільки рішення судів, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання на всій території України, Головне управління буде вимушене провести перерахунок пенсії позивача згідно з ч. 2 ст. 27 Закону 1058 та ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призведе до зменшення пенсії позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління призначити та виплатити додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 51 ЗУ № 796, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 частини 1 статті 14 ЗУ № 796 до категорії 4 віднесено осіб, постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Тому, пільги, передбачені п. 2 ст. 56 цього Закону, у разі виїзду чи залишенні роботи або навчання на території зони посиленого радіологічного контролю, за цими особами не збереглися, крім права на призначення пенсії. При цьому при визначенні розміру пенсії, додаткова пенсія не призначається.

Зокрема, частиною другою статті 49 ЗУ № 796 передбачено, що після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій до 1 січня 2015 р. містилося у ст. 2 Закону України від 28 лютого 1991 р. №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до цієї статті, до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: зона відчуження, зона безумовного (обов`язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

1 січня 2015 року набув чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено (підпункт 1 п. 4).

Отже, з 01.01.2015 у переліку зон радіоактивного забруднення немає зони посиленого радіоекологічного контролю (4-ї зони).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч. 3 ст. 65 Закону 796).

Однак, з матеріалів адміністративного позову та пенсійної справи позивача, вбачається що відсутнє посвідчення.

Відповідно до ст. 15 Закону 796 підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Однак, довідка № 11/482 від 16.09.2020, яка видана виконкомом Козелецької селищною радою, про період проживання позивача в селі Патюти, не містить підстави видачі, а її зміст нічим не підтверджується.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутність у позивача посвідчення встановленого зразка та довідки, яка не містить підстави видачі, а її зміст нічим не підтверджується, не є підставою, для визначення позивача особою, яка відноситься до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що статус особи, яка відноситься до категорії 4 осіб, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до вимог ст. 65 Закону 796, постанови КМУ від 11.07.2018 № 551, наказу Міністерства соціальної політики України від 26.12.2018 № 1945, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за 15.01.2019 за № 52/33023, визначається Комісією при органах соціального захисту населення, а не Пенсійним фондом України і тому посилання позивача у додаткових поясненнях до заяви № 1312 від 17.09.2020, що позивач підтвердив довідками свій статус (категорія 4) є безпідставною.

Отже, права на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 51 Закону 796 позивач не має.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2020 року.

Суддя С.Л. Клопот