Справа № 580/2183/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2183/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, суддя Тимошенко В.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила:

- скасувати рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №19 від 21.05.2020 року щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на сплату комунальних послуг з 01.10.2018 року (з дня подачі документів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про відмову у призначенні субсидії суперечить законодавству України, тому просить зобов`язати відповідача надати позивачу житлову субсидію.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 .

13 листопада 2018 року позивачка звернулась до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою та декларацією про доходи і витрати осіб за призначенням житлової субсидії.

Відповідно до повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги до особової справи № 709522 від 02 січня 2019 року ОСОБА_1 не призначено житлову субсидію з 1 жовтня 2018 року з підстав подання неповного пакету документів.

Листом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 04 березня 2019 року № П-347/28-5/01-24 було роз`яснено, що позивачка не задекларувала відомості про членів домогосподарства, у зв`язку з чим заява і декларація про призначення житлової субсидії вважаються неподаними.

Такі дії та рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради ОСОБА_1 оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі № 580/1039/19 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано повідомлення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 2 січня 2019 року № 709522 про відмову у призначенні житлової субсидії протиправним та скасовано. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2018 року про надання житлової субсидії на оплату комунальних послуг з 1 жовтня 2018 року та прийняти рішення, передбачене п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.

На виконання вказаного судового рішення Комісія виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій 29 серпня 2019 року повторно розглянула заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2018 року про призначення житлової субсидії та прийняла рішення про відмову в призначенні житлової субсидії.

Згідно з витягом з протоколу засідання Комісії від 29 серпня 2019 року № 43 підставами для відмови в призначенні субсидії стало те, що:

- у складі домогосподарства є особи, у яких нарахований середньомісячний сукупний дохід менший ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії;

- прострочена понад місяць заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирними будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

Позивачці було направлено повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги до особової справи № 709522 від 05 вересня 2019 року, у якому зазначено, що їй не призначено житлову субсидію з 1 жовтня 2018 року згідно рішення Комісії (протокол № 43 від 29 серпня 2019 року) - "несплата ЄСВ".

Не погоджуючись із такими діями Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року у справі № 580/2896/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020 року у справі №580/2896/19 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій про відмову в наданні субсидії ОСОБА_1 , яке викладене в протоколі від 29 серпня 2019 року № 43 та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2018 року про надання житлової субсидії на оплату комунальних послуг з 1 жовтня 2018 року та прийняти рішення, передбачене п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до витягу з протоколу№19 від 21.05.2020 року засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій ОСОБА_1 відмовлено в призначенні житлової субсидії відповідно до абзацу 4 підпункту 3 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Мінстрів України від 21.10.1995 року №848 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з тим, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, у яких середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії та відповідно до абзацу 4 пункту 16 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 зі змінами та доповненнями у зв`язку з тим, що на момент призначення житлової субсидії не сплачено (за них не сплачено) єдиний соціальний внесок у розмірі меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначення житлової субсидії.

Не погоджуючись висновками відповідача щодо відмови у призначенні субсидії та вважаючи її протиправною, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 9 листопада 2017 року N 2189-VIII (надалі - Закон N 2189-VIII) встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача з заявою про призначення субсидії, умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначало Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848(далі - Положення № 848).

Відповідності до абз. 10 п. 2, абз. 1 п. 3 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно з п. 14 Положення структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.

Рішення про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з абзацу 4 підпункту 3 п 6. Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому період ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

У відповідності до п. 13 Положення 848 заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли: - не внесені у повному обсязі відомості про членів домогосподарства (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером); - не внесені у повному обсязі відомості про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний зв`язок з особою із складу домогосподарства, число, місяць і рік народження, серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером); - не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків; відсутня згода на обробку персональних даних про членів домогосподарства та членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії, даних про доходи та майно.

Як убачається з витягу з протоколу засідання Комісії від 21.05.2020 року № 19, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні житлової субсидії відповідно до абзацу 4 підпункту 3 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з тим, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, у яких середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії та відповідно до абзацу 4 пункту 16 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 зі змінами та доповненнями у зв`язку з тим, що на момент призначення житлової субсидії не сплачено (за них не сплачено) єдиний соціальний внесок у розмірі меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначення житлової субсидії.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на абзац 4 підпункту 3 пункту 14 та абзацу 4 пункту 16 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 є не обґрунтованими, оскільки на час звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення субсидії (18.11.2018 року) дані норми не діяли.

Також з матеріалів справи вбачається, що Черкаський окружний адміністративний суд у рішенні від 26.04.2019 року у справі №580/1039/19 встановив, що позивачка подала відповідачу заяву про призначення житлової субсидії №2350 від 13.11.2018 року з жовтня 2018 року та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, у якій крім себе вказала зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 членів сім`ї: сина ОСОБА_2 із зазначенням всіх необхідних даних, які передбачені декларацією, а також колишнього зятя - ОСОБА_3 , дочку ОСОБА_4 , внучок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та малолітнього правнука ОСОБА_7 із зазначенням лише їх дати народження та примітки, що інформацією про вказаних осіб щодо їх місця проживання, роботи, доходи, транспортні засоби та придбане майно не володіє.

Як убачається із вищезазначеного рішення, відповідачу було відомо про те, що гр.гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 з позивачкою фактично не проживають, про що соціальним працівником відповідача складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №3855 від 03.07.2017 року.

Окрім того, є безпідставними посилання відповідача на те, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, у яких середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії та відповідно до абзацу 4 пункту 16 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 зі змінами та доповненнями у зв`язку з тим, що на момент призначення житлової субсидії не сплачено (за них не сплачено) єдиний соціальний внесок у розмірі меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначення житлової субсидії.

Колегія суддів зазначає, що у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020 року у справі №580/2896/19 встановлено, що факт несплати єдиного внеску (сплати не у повному розмірі) за ОСОБА_2 , згідно з довідкою про розмір доходу від 18 грудня 2018 року, був врахований за травень, червень, серпень та вересень 2018 року, що не відповідає вимогам пп. 3 п. 6, п. 11 Положення.

Вказана довідка підтверджує несплату (сплату не у повному розмірі) єдиного внеску лише за два (а не три) місяці, які входять у період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. А саме, у період з січня по червень 2018 року, страхові внески за ОСОБА_2 не були сплачені (сплачені не у повному обсязі) лише у травні та червні 2018 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують твердження позивачки, відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування витягу з протоколу №19 від 21.05.2020 року засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій ОСОБА_1 .

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу житлову субсидію на сплату комунальних послуг з 01.10.2018 року (з дня подачі документів), колегія суддів вважає, що вказана вимоги також підлягають задоволенню, оскільки спосіб захисту порушеного права має бути ефективним.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями, оскільки вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Уразі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним.

У відповідності до абз.1 ч. 4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, а право позивачки на отримання житлової субсидії на оплату комунальних послуг підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання житлової субсидії на оплату комунальних послуг з 1 жовтня 2018 року ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.