Справа № 286/1625/20
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/1625/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м.Києві старшого лейтенанта поліції Масюка Олександра Федоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м.Києві старшого лейтенанта поліції Масюка Олександра Федоровича, в якій просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2636372 від 05.06.2020 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач в позовній заяві зазначає, що під час винесення постанови відповідачем не дотримано вимог статтей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з назви постанови вбачається, що вона винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі, однак вказану постанову винесено на місці вчинення правопорушення у його присутності, при цьому при перевірці інформації про вказану постанову на інтернет-сервісі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі» інформація про постанову не виявлена. Вказує, що стаття 122 ч.3 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушень правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Зазначає, що дійсно 05.06.2020 року він, керуючи автомобілем марки SEAT д/н НОМЕР_1 , у відповідності з вимогами п.15.1 ПДР України здійснив зупинку на проспекті Перемоги у м.Києві на місці, визначеному дорожньою розміткою 1.1 для зупинки транспортних засобів (фото автомобіля в момент зупинки додається), при цьому він пояснював працівникові поліції, що жодних порушень не вчиняв, його дії за ст.122 ч.3 КУпАП кваліфіковані безпідставно, однак його пояснення залишились поза увагою; працівник поліції відповів, що видимість вказаної дорожньої розмітки складає менше 30%, а тому він не повинен її брати до уваги; обов`язок визначати відсоток видимості розмітки на водія правилами дорожнього руху України не покладено.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк, а також заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, відтак суд здійснює розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2636372 від 05.06.2020 року, винесеної інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м.Київ старшим лейтенантом поліції Масюком Олександром Федоровичем, 05.06.2020 року о 09:39 год., в м.Київ, проспект Перемоги, 31, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки SEAT д/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 ПДР України, чим порушив п.17.1. ПДР України (на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки SEAT д/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 ПДР України, чим порушив п.17.1. ПДР України (на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі).

Пунктом 17.1. ПДР України передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Згідно з інформаційно-вказівним знаком 5.8 ПДР України «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» це дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Відповідно до інформаційно-вказівного знаку 5.11 ПДР України «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» це смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відтак твердження позивача стосовно її винесення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а також стосовно неправомірного винесення постанови на місці вчинення порушення, не знайшло свого підтвердження.

Позивач стверджує, що відповідачем безпідставно кваліфіковано його дії за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки жодних порушень він не вчиняв, а здійснив зупинку транспортного засобу на проспекті Перемоги у м.Києві у відповідності з вимогами п.15.1 ПДР України на місці, визначеному дорожньою розміткою 1.1 для зупинки транспортних засобів, в підтвердження чого надав фото автомобіля в момент зупинки.

Пунктом 15.1. розділу 15 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 1 розділу 34 ПДР України визначено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) має таке значення: поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Суд аналізуючи надану позивачем роздруківку з фотозображенням належного йому автомобіля, не може вважати її належним та допустимим доказом у справі, оскільки на ній відсутня інформація щодо часу, дати та місця, де було зроблено фото.

Відповідно до змісту статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових і речових доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, а також які б підтверджували порушення відповідачем п.17.1. ПДР України та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.288 КУпАП.

Тому керуючись ст.ст.241, 245, 246, 255, 257, 286, 295, пп.15.5) п.15) п.1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м.Київ старшого лейтенанта поліції Масюка Олександра Федоровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2636372 від 05.06.2020 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.11.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко