Справа № 480/6486/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Справа № 480/6486/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/6486/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, треті особи: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - відповідач), треті особи: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України, в якій просить:

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради прийняти рішення щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до діючого законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звертався до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, однак йому було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з відсутністю доказів, які б свідчили про залучення його до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач зазначає, що він звертався з запитами до різних державних органів, однак доказів того, що він залучався до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків, не отримав. Позивач вважає вказану відмову у видачі посвідчення інваліда війни незаконною та безпідставною.

Ухвалою суду від 02.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.10.2020 судом від відповідача отримано відзив на позовну заяву, у якому він заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що документи, які позивач долучив до своєї заяви щодо набуття статусу інваліда війни, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а саме в складі формувань Цивільної оборони, позивач не надав. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1) серія НОМЕР_1 , є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки № 32 від 14.08.1986, виданої головним лікарем Чорнобильської райсанепідемстанцій, позивач є співробітником санепідемстанції Сумської області та знаходився у 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 30.05.1986 по 07.06.1986, виконував завдання Міністерства охорони здоров`я УССР по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач має право на пільги, визначені постановою ЦК КПРС та Радою міністрів СРСР від 07.05 №524-156, від 15.05.1986 № 924, та від 23.05.1986 №1031, і має право на пільги для мешканців другої зони.

На підставі наказу головного лікаря Сумської обласної санітарно-епідеміологічної станції № 115 від 29.05.1986, позивача було відряджено до м. Чорнобиль для проведення протиепідемічних заходів згідно з розпорядженням МЗ УССР з 30.05.1986 по 05.06.1986 та видано посвідчення про відрядження у м. Чорнобиль строком на 7 днів (з 30 травня по 05 червня 1986 р.) для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з даними цього посвідчення про відрядження ОСОБА_1 прибув до м. Чорнобиль 30.05.1986 та вибув з м. Чорнобиль 07.06.1986 (відрядження згідно відмітки було подовжено до 08.06.1986).

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АС № 055550 від 25.05.2009 підтверджується, що позивач має 3-ю групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії ПЗ № 004812, встановлений ступінь втрати професійної працездатності позивача у 60%. Експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 05.03.2009 встановлено, що захворювання позивача пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

06.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив видати йому посвідчення інваліда війни на підставі Закону України про внесення змін до ст.7 п.9 Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист, яким до інвалідів війни віднесені особи залучені до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами в наслідок захворювань пов`язаних з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС». У вказаній заяві позивач зазначив, що з 30 травня 1986 року по 07 червня 1986 року був направлений наказом МОВ УРСР від 03.05.1986 № 21 про Цивільну оборону Київської області в складі формувань цивільного захисту населення для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До вказаної заяви позивач додав: посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС; експертний висновок Харківської міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороби з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС; висновок МСЕК про групу інвалідності; копію наказу про відрядження в м. Чорнобиль; табель робочого часу в 30 км зоні відчуження на Чорнобильській АЕС; копію відрядження в м. Чорнобиль; копії довідок з Чорнобильської зони; довідку про оплату за роботу в зоні відчуження.

Відповідач розглянувши вказану заяву, листом від 23.04.2020 повідомив позивача, що документи, які підтверджують залучення до складу формувань Цивільної оборони, мають містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також довідки МСЕК про групу інвалідності та причину захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Оскільки в жодному з наданих позивачем до звернення документів немає прямого підтвердження у вигляді наказу чи розпорядження про залучення його до формувань Цивільної оборони, то Департамент позбавлений можливості позитивно вирішити питання про встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, своє рішення обґрунтовує наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що не усі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підпадають під дію наведеної статті.

Статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зі змісту цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Судовим розглядом встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Ці обставини свідчать про те, що на позивача, як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено), Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Вказана обставина пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Документи, які позивач долучив до своєї заяви щодо набуття статусу інваліда війни, адресованої відповідачу, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Втім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, позивач не надав.

Таким чином, виходячи із викладеного вище суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, треті особи: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько