Справа № 241/1713/20
Суддя: Демочко Д. О.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

241/1713/20
2-а/241/40/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. В. Баннихпро скасування постанови № 00102 від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності,суд -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. В. Баннихпро скасування постанови № 00102 від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою виконуючого обов`язкиначальника відділення - начальника зв`язку впс «Мілове» ім. В. Банних, лейтенантом ОСОБА_2 , № 000102 від 14 вересня 2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а саме, за здійснення в`їзду виїзду з тимчасово окупованої території України на територію України.

Так, 14.09.2020 року о 13 годині 50 хвилин під час прикордонного контролю

прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через

державний кордон України «Мілове» було виявлено, що позивач ОСОБА_1 13.09.2020 року о 16:00 перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварине», чим порушив вимоги п. 3 постанови КМУ№ 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні адміністративного протоколу позивач надав письмове пояснення, з яких причин ним спільно із співмешканкою ОСОБА_3 було перетнуто державний кордон в пункті пропуску «Маринівка» Донецької області в напрямку РФ і в подальшому попрямував до України. Позивач повідомив про те, що у нього із співмешканкою ОСОБА_3 народилась дитина, і вони хотіли отримати свідоцтво про народження Українського зразка та паспорти громадян України для виїзду за кордон.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням, бо вважає себе невинним, постанову № 00102 від 14 вересня 2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, а також с вказаним місцем перетину державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварине» Луганської області, що невідповідне дійсності, так як він перетинав державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через пункт пропуску «Маринівка» Донецької області.

ОСОБА_1 вважає, що дана постанова є протиправною такою, що підлягає скасуванню, оскільки він має посвідку внутрішньо переміщеної особи та зареєстрований за адресою; АДРЕСА_1 , та повертався за місцем своєї реєстрації як внутрішньо переміщена особа. У зв`язку із зазначеним позивач у позовних вимогах просить суд: скасувати постанову відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. В. БаннихЛуганської області № 00102 від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, з наступних підстав. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснив, що 14.09.2020 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Ізварине», чим порушив Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій, визначений постановою КМУ№ 815 від 17.07.2019 року. При наданні пояснень ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надавав будь-яких документів, які б звільняли його від адміністративної відповідальності. Позивачу при розгляді справи були роз`ясненні його права, та від надання правової допомоги він відмовився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 14.09.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за те, що «14.09.2020 року о 13 годині 50 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , який пояснив, що 13.09.2020 року о 16:00 годині перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Ізварине», чим порушив вимоги п. 3 постанови КМУ№ 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення» та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень (а.с.9).

Позивач є громадянином України та зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, яка перемістилась з АДРЕСА_2 , до АДРЕСА_3 (а.с.8).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення виконуючого обов`язки начальника відділення - начальником зв`язку впс «Мілове» ім. В. Банних, лейтенантом ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст.ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України та право на безоплатну правову допомогу, про що свідчать надані відповідачем копії пам`ятки та заяви, підписані ОСОБА_1 . У заяві ОСОБА_1 зазначив, що від надання йому правової допомоги відмовляється (а.с. 18-19).

Також ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення були надані пояснення на окремих аркушах від 14.09.2020 року, в яких зазначено, що він 13.09.2020 року приблизно о 16:00 перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області через тимчасово не працюючий пункт пропуску «Маринівка» до Російської Федерації, свою провину визнає. В другому поясненні ОСОБА_1 пояснив, що перетнув державний кордон України з метою оформлення свідоцтва про народження дитини і отримання закордонного паспорту, дані дії вчинив у зв`язку із крайньою необхідністю, враховуючи ст.ст. 17-18 КУпАП (а.с.20-21).

От же судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення позивач перетинав державний кордон України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Маринівка» та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідальність за наведене правопорушення передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Зокрема, за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї передбачена відповідальність у вигляді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. 258 КУпАП, інспектором, як старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску, тобто повноваженою особою, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2017 року, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно Розпорядження КМ України «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон України» №424-р від 15.04.2014 року визначено перелік пунктів пропуску та пунктів контролю, які підлягають тимчасовому закриттю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п.44. Постанови КМ України №367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» від 04.06.2015 року, за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї, особи притягуються до відповідальності згідно із законом.

Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Отже, факт вчинення позивачем порушення ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідальність за що передбачена ст. 204-2 КУпАП, є доведеним.

Судом встановлено, що позивач перетинав державний кордон України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Ізварине» та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Таким чином, суд вважає, що дії інспектора прикордонного контролю у справі про адміністративне правопорушення відповідають вимогам закону і підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не вбачається.

Однак, відповідно до п.4 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення слід зазначити, що відповідно до статті 22КУпАП ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності.

При цьому в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки.

Міністерство Юстиції України в листі від 06.03.2018№ 8887/4408-33-18/11.2.2 пояснює, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Суд враховує, що позивач вперше притягується до адміністративної відповідальності, скоєне ним адміністративне правопорушення не спричинило жодних тяжких наслідків для суспільства, на права та обов`язки інших осіб не вплинуло. Тому, суд вважає можливим визнати діяння його малозначним.

Враховуючи вищевикладене, суд застосовує положення ст.22 КУпАП і вважає за можливе звільнити позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 242-246, п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, ст. 22 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім.. В. Баннихпро скасування постанови № 00102 від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову виконуючого обов`язки начальника відділення - начальника зв`язку впс «Мілове» ім. В. Банних, лейтенанта Скорик Андрія Сергійовича № 000102 від 14 вересня 2020 року за ознаками ч. 1 ст. 204-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, обмежившись йому усним зауваженням, та провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко