Справа № 540/2244/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2244/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-2), в якому просить скасувати постанову від 28.07.2020 № 171507 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Ухвалою від 19.08.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, залучено до участі у справі співвідповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.07.2020 ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу та напівпричепу, здійснював перевезення подільного, сипучого вантажу - зерен пшениці. 05.07.2020 службовими особами з безпеки на транспорті Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в межах рейдової перевірки здійснений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача з напівпричепом, за результатами якого, відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.07.2020 № 031694 та акту від 05.07.2020 № 043316, зафіксоване перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів на підставі яких проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким позивачу нарахована плата за проїзд у загальному розмірі 32,40 євро. Згідно з актом перевірки від 05.07.2020 № 225368 зафіксовані порушення, що полягають у перевищенні встановлених законодавством вагових норм від 10 до 20 % включно при перевезені вантажу без відповідного дозволу. Так, за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач-1 виніс постанову від 28.07.2020 № 171507, якою до позивача ФОП ОСОБА_1 застосований адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач вважає оскаржувану постанова є протиправною з огляду на таке. При розгляді справи позивач не був присутнім та не мав можливості надати пояснення та зауваження з даного приводу у зв`язку з отриманням виклику відповідача-1 із зазначенням дати та місця розгляду справи із запізненням. ФОП ОСОБА_1 під час зважування та після нього просив посадових осіб відповідача-1 надати документи на підтвердження повірки (метрологічної атестації) контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю та докази клеймуванням (пломбуванням), відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Вказані документи відповідач-1 не надав, інформація про них не зазначена у жодному документі, складеному посадовими особами відповідача-1, що дає підстави визнати, що зважування, та, відповідно, і виявлене порушення не підтверджені. Також позивач зазначив, що в акті перевірки від 05.07.2020 № 225368 не в повній мірі викладено суть порушення, не вказано яким нормативно-правовим актом встановлені габаритно-вагові норми та містить інші недоліки. Крім того, відповідач-1 не запропонував водію привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами. Позивач стверджує про відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, відтак, у відповідача-1 відсутні правові підстави для здійснення зважування сипучих та рідких вантажів. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядає дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частинами 5, 6 ст. 162 КАС України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 19.08.2020 про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідачам наданий п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказана ухвала направлена відповідачам рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на офіційну адресу відповідачів та 26.08.2020 отримані уповноваженими особами відповідачів, що підтверджується наявними у справі рекомендованим повідомленням та витягом з офіційного веб-сайту Укрпошти.

Згідно із ч. 4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідачі належним чином повідомлені про встановлення їм строк для подання відзиву по справі, не скориставшись при цьому правом на подання відзиву, відтак суд кваліфікує вказану позицію, як визнання позову відповідачем та здійснює розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований фізичною особо-підприємцем 31.01.2019, № 0012141, за видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт (49.41).

05.07.2020 посадовими особами відповідача-1 у місці розташування 203 км + 500 м а/д М14 Одеса-Мелітопль-Новоазовськ здійснений габаритно-ваговий контроль автотранспорту позивача МАN модель 19.414 д.н. НОМЕР_2 , напівпричіп Kogel SN 24 д.н. НОМЕР_3 , а саме: відповідно до квитанції № 59769, о 19:46 здійснене зважування автомобіля з д.н. 6031, з такими показниками: загальна вага 37700 кг, вісь 1 - 6800 кг, вісь 2 - 12400 кг, вісь 3 - 6300 кг, вісь 4 - 6200 кг, вісь 5 - 6000 кг

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю відповідачем-1 складена довідка від 05.07.2020 № 031694, якою зафіксована повна маса транспортного засобу (водій - ОСОБА_1 ) - автомобіля марки МАN модель 19.414 д.н. НОМЕР_2 , напівпричіп Kogel SN 24 д.н. НОМЕР_3 - 37,70 т, навантаження на осі: 1 - 6,8 т, 2 - 14,7 т, 3 - 6,3 т, 4 - 6,2 т, 5 - 6,0 т.

05.07.2020 посадовими особами відповідача-1 складений акт № 043316 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого за суб`єктом перевірки - ОСОБА_1 за маршрутом Херсон - ст. Копані (40 км) на ділянці 203 км + 500 м а/д М14 Одеса-Мелітопль-Новоазовськ зафіксована фактична маса ТЗ 37,7 т (нормативно допустима - 40 т) та осьові навантаження: 6,8 т (допустиме - 11 т), 12,4 т (допустиме - 11 т), 18,5 т (допустиме - 22 т).

Також, до акту № 043316 відповідач-1 склав розрахунок від 05.07.2020 № 556/20, згідно з яким платник ОСОБА_1 за 40 км пройденого маршруту Херсон - ст. Копані за перевантаження - 1,4 т на одиничну вісь повинен сплатити 32,40 євро за курсом станом на 05.07.2020 - 30,6592 грн.

Таким чином, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю старшими державними інспекторами Мельником В.М. та Шпінь С.О. складений акт від 05.07.2020 №225368, яким зафіксоване таке: 05.07.2020 о 19:40 год на ділянці 203 км + 500 м а/д М14 Одеса-Мелітопль-Новоазовськ на підставі направлення від 26.06.2020 проведена перевірка транспортного засобу марки автомобіля марки МАN д.н. НОМЕР_2 зареєстрованого НОМЕР_4 , напівпричіп Kogel д.н. НОМЕР_3 зареєстрованого НОМЕР_5 , водій та власник ТЗ - ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_6 . Під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а сам: навантаження на одиночну вісь складає 12,400кг, при допустимому - 11000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством вагових норм від 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

09.07.2020 за вих. № 50566/19/24-20 на адресу позивача направлене повідомлення про розгляд справи 28.07.2020.

28.07.2020 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 171507, якою на ФОП ОСОБА_1 за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладений штраф у сумі 17000,00 грн, строк пред`явлення до виконання - до 28.10.2020. Вказана постанова направлена позивачу повідомленням від 29.07.2020 № 56208/19/24-20.

Не погоджуючись з постановою відповідача-1 про накладення адміністративно-господарської санкції, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку законності постанови про накладення штрафу, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Пунктом 8 Положення № 103 передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом пп. 15 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, крім іншого, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12 та 13 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів (п.15 Порядку № 1567).

За змістом п. 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 4, 5 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно із абз. 3 п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 05.07.2020 посадовими особами відповідача-1 здійснений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який належить позивачу та встановлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, тобто перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-ХІІ визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на приписи ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно із п.п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до абзаців 1, 4 п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частинами 1, 4 ст. 48 Закону № 2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пп. 2, 4, 6, 7 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпекою на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами Національної поліції.

Згідно із п. 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.13 Порядку №879).

Пунктом 18 Порядку № 879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з матеріалами справи габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належного позивачу, був здійснений на стаціонарному пункті габаритно-вагового контролю: Херсонська область, 203 км +500 м а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ.

Як встановлено судом з розрахунку від 05.07.2020 № 556/20, акту від 05.07.2020 №043316 та довідки від 05.07.2020 № 031694 за результатами зважування транспортного засобу встановлено перевищення встановлених параметрів навантаження на одиночну вісь на 1400 кг.

При цьому, перевізник здійснював рух без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами. Про відсутність дозволу не заперечує позивач.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Втім, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений такий захід контролю, за наслідками якого позивач притягнутий до відповідальності за перевищення встановлених законодавством вагових норм від 10 % до 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме - скасування п. 19 Порядку № 879 постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 804/5296/17.

Щодо доводів позивач про те, що під час зважування та після нього останньому не надані документи на підтвердження повірки (метрологічної атестації) контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю та докази клеймуванням (пломбуванням), відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології та не зазначення інформації про них у жодному документі складеному посадовими особами відповідача, суд зазначає таке.

Пунктами 12, 13 Порядку № 879 не встановлюється обов`язок посадових осіб Укртрансбезпеки надавати водієві протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП "Укрметстандарт" на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника, повідомляти назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль.

Також законодавчо не встановлено вимоги щодо зазначення даної інформації в квитанції про здійснення зважування транспортного засобу або інших документах, які складаються посадовими особами Укртрансбезпеки.

Водночас, суд не погоджується з доводами ФОП ОСОБА_1 про те, що в акті не відображені відомості про наявність або відсутність дозволу на перевезення вантажу із порушенням вагових нормативі, а також щодо відсутності в акті пояснення водія щодо причин порушення, у зв`язку з його юридичною необізнаністю та тиском посадових осіб відповідача, та зазначає таке.

Відповідно до акту від 05.07.2020 № 225368 у графі про виявлені порушення зазначено "у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абз. 15 ч. 1 перевищення встановленого законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу".

Тобто, відповідальність передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону не настає у випадку здійснення перевезення вантажу з відповідним дозволом, відтак, суд зазначає, що акт містить відомості про відсутність у водія необхідного дозволу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1ст. 42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємці зобов`язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об`єднань, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність (ч.ч. 1, 2 ст. 49 ГК України).

Суб`єктами господарювання, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України).

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ч. 1 ст. 58 ГК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Громадянин-підприємець зобов`язаний додержуватися вимог, передбачених статтями 46 і 49 цього Кодексу, а також іншими законодавчими актами, і несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність за завдані ним шкоду і збитки.

На підставі викладеного, суд зазначає, що з початком підприємницької діяльності позивач погодився не лише на ризики її здійснення, а й взяв на себе передбачену законом відповідальність у різних сферах, зокрема, обов`язок нести майнову та іншу встановлену законом відповідальність за завдані ним шкоду і збитки. У зв`язку з чим, особа-підприємець обґрунтовуючи наслідки своїх дій не може посилатися на необізнаність або тиск з боку посадових осіб державних органів чи невміння заповнювати необхідну документацію.

Так, суд відмічає, що акт від 05.07.2020 № 225368 підписаний позивачем особисто та без зауважень, що свідчить про те, що ФОП ОСОБА_1 погодився із наданим йому обсягом документів та формулюванням встановленого порушення, одночасно не зазначивши про будь-яку незгоду чи будь-які подальші наміри оскарження та подання додаткових зауважень, документів. У вказаний спосіб позивач мав право вимагати повернення ТТН, відсутність якої обґрунтовує діями посадових осіб відповідача-1.

Щодо доводів позивача про те, що позивач перевозив сипучий вантаж - зерно пшениці, тобто рухомий вантаж, який перевозиться насипом та може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, а тому проведення зважування у русі шляхом по осьового заїзду тягача на платформу ваг без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу, не може мати достовірних результатів навантаження на одну вісь, суд зазначає наступне.

Як наведено вище, відповідно до п. 4 абз. 2 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).

Тобто, законодавець передбачив критичну похибку в розмірі 2 %, що в даному випадку еквівалентно 220 кг (2% від 11 т) на одиночну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний переміщатися. У даній справі перевищення навантаження на одиночну вісь становить 12,73 %, тобто встановлений факт перевищення ФОП ОСОБА_1 встановлених законодавством вагових норм від 10 % до 20 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Позивач також посилається на пункт 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, згідно якого вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Проте, позивач жодним чином не обґрунтовує та не надає належних доказів того, що здійснення відповідачем-1 габаритно-вагового контролю проводилось у спосіб, не передбачений пунктом 9 Вимог та Порядком № 879, зокрема, що вагове обладнання, яке відповідач застосовував при зважуванні та порядок проведення габаритно-вагового контролю, не відповідає вимогам вказаних нормативних актів.

Щодо доводів позивача про те, що він був повідомлений про дату та розгляд справи із запізненням, у зв`язку з чим не мав змоги, через зайнятість на роботі, бути присутнім під час розгляду справи та надавати власні пояснення, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п.п. 26, 27 Порядку № 1567).

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (п. 29 Порядку № 1567).

Втім, суд наголошує що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 76 КАС).

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На виконання цих вимог відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду жодних доказів, які б підтвердили дотримання процедури розгляду справи про правопорушення, в тому числі, належного повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, відтак, не довели правомірності свого рішення та фактично визнали позовні вимоги.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.07.2020 №171507 є неправомірною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У період з 14.09.2020 до 29.09.2020 головуюча суддя Кисильова О.Й. перебувала у відпустці, з 28.09.2020 до 02.10.2020 - період тимчасової непрацездатності у зв`язку із хворобою.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, 73008, м. Херсон, Бериславське шосе, 46) від 28.07.2020 № 171507 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 113070200