Справа № 640/13072/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, третя особа - Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2020 (з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2020 про виправлення описки) позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної податкової служби України звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2019 за результатами камеральної перевірки своєчасності реєстрації позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 30.09.2017 по 15.10.2018, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України складено акт № 894/28-10-42-03/36511938.

За результатами перевірки в акті встановлено, що позивачем виписано податкові накладні для контрагентів - покупців, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме:

- податкову накладну від 30.09.2017 № 300956 зареєстровано 11.12.2017 (57 днів);

- податкову накладну від 16.11.2018 № 161135 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 22.11.2018 № 201120 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 19.11.2018 № 191122 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 28.11.2018 № 281121 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 28.11.2018 № 281122 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 26.11.2018 № 261122 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 27.11.2018 № 271125 зареєстровано 21.12.2018 (6 днів);

- податкову накладну від 28.12.2018 № 2812402 зареєстровано 16.01.2019 (1 день);

- податкову накладну від 28.12.2018 № 281294 зареєстровано 28.01.2019 (13 днів);

- податкову накладну від 31.12.2018 № 3112123 зареєстровано 28.01.2019 (13 днів);

- податкову накладну від 14.09.2018 № 140931 зареєстровано 15.10.2018 (15 днів).

На підставі складеного акта від 19.03.2019 № 894/28-10-42-03/36511938 за звітний період з 30.09.2017 по 15.10.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2019 та на позивача накладено штрафні санкції: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 42 545 449, 07 грн. застосовано штраф в розмірі 10 % у сумі 4 254 544,91 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 230 162,18 грн. застосовано штраф в розмірі 30 % у сумі 69 048,65 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем не заперечуються обставини виконання позивачем господарських операцій на підтвердження яких складено зазначені податкові накладні.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що допущення контролюючим органом порушення порядку проведення камеральної перевірки обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Норми статті 201 ПК України регулюють відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Положеннями п. 1201.1 ст. 1201 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу, розмір якого залежить від кількості днів прострочення.

Отже, допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

Однак, зазначені обставини повинні встановлюватися виключно під час проведення перевірки дотримання своєчасності реєстрації податкових накладних.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Приписами п. 76.1. ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2. ст. 76 ПК України).

Положеннями п. 76.3. ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.2. ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відтак, як вірно було зазначено судом першої інстанції, податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій за своєчасність реєстрації податкових накладних приймається виключно за наслідками встановлення порушень згідно порядку визначеного ПК України, тобто за наслідками проведеної камеральної перевірки.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії акта перевірки від 19.03.2019 № 894/28-10-42-03/36511938 (а.с. 34-37), такий складений за результатами камеральної перевірки проведеної за період з 30.09.2017 по 15.10.2018.

Однак, перевіркою встановлено порушення реєстрації 12 податкових накладних, з яких десять складно в період з 16.11.2018 по 31.12.2018, який не входить до періоду перевірки здійсненої відповідачем.

За таких обставин, відповідачем під час перевірки не належним чином задокументовано обставини невчасності реєстрації податкових накладних: № 161135 від 16.11.2018, № 201120 від 22.11.2018, № 191122 від 19.11.2018, № 281121 від 28.11.2018, № 281122 від 28.11.2018, № 261122 від 26.11.2018, № 271125 від 27.11.2018, № 2812402 від 28.12.2018, № 281294 від 28.12.2018, № 3112123 від 31.12.2018, оскільки обставини їх реєстрації не входили до об`єкта перевірки, у зв`язку з їх складанням поза межами періоду за який проводилась перевірка.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що акт № 894/28-10-42-03/36511938 від 19.03.2019 складений за наслідками камеральної перевірки з порушеннями, які полягають у дослідженні та встановленні фактів недотримання позивачем вимог податкового законодавства з реєстрації податкових накладних в періоді який не перевірявся контролюючим органом, а отже зафіксовані в ньому обставини не можуть вважатись такими, що отримані та встановлені у відповідності визначеного ПК України порядку.

Враховуючи допущені контролюючим органом порушення порядку проведення камеральної перевірки, колегія суддів вважає, що акт № 894/28-10-42-03/36511938 від 19.03.2019 не є належним та допустимим доказом порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що прийняте на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2019 (а.с. 39-40) є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 23.11.2020.