Справа № 380/9012/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/9012/20
У Х В А Л А

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

25 листопада 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача від 16 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі № 380/9012/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі;

- розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін;

- визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС у Львівській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 23 червня 2020 року № 24548;

- зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області виключити ТОВ «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

- судові витрати розподілити відповідно до приписів статті 139 КАС України.

Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін.

24 листопада 2020 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява від 16 листопада 2020 року про забезпечення позову, у якій він просить:

- прийняти заяву та розглянути її у визначений процесуальним законодавством строк;

- заяву про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» до ГУ ДПС у Львівській області - задовольнити повністю;

- зупинити дію Рішення Комісії ГУ ДПС у Львівській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 23 червня 2020 року № 24548 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 380/9012/20.

Подана заява обґрунтована тим, що позивач категорично заперечує законність оскаржуваного рішення про його включення до переліку ризикових платників податків, про що детально зазначено в тексті позовної заяви. Просить звернути увагу на те, що в оскаржуваному рішенні відсутнє будь-яке обґрунтування його прийняття та посилання на будь-які документи, що стали підставою для його ухвалення.

Зауважує, що наслідком дії указаного рішення є фактичне повне блокування, перешкоджання фінансово-господарській діяльності позивача. Так, включення Товариства до переліку ризикових платників податків тягне за собою правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації всіх податкових накладних/розрахунків коригувань, які направляються позивачем для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, включення платника податків до переліку ризикових платників податків покладає на Товариство обов`язок щодо надання додаткових пояснень та документів, при цьому, остаточне рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову в реєстрації буде прийнято лише після надання таких пояснень та документів та за результатами їх розгляду комісією центрального рівня.

Відсутність можливості зареєструвати податкові накладні повністю блокує господарську діяльність Товариства, адже, оскільки позивач не може реєструвати податкові накладні, то ніхто з контрагентів-покупців не бажає мати з позивачем будь-яких господарських взаємовідносин, позаяк такі покупці будуть позбавлені права на віднесення грошових сум (в ціні придбання товарів/послу) до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

За таких обставин Товариство позбавлене можливості отримати прибуток, відсутні кошти на оплату оренди, виплати заробітної плати працівникам, сплати митних, податкових та інших загальнообов`язкових платежів. Внаслідок дії очевидно незаконного та оскаржуваного рішення відповідача Товариство понесло, несе і буде надалі нести значні фінансові збитки, втрачає партнерів і покупців, погіршує свою ділову репутацію на ринку. До моменту вирішення справи по суті, у випадку не вжиття заходів по забезпеченню позову, ТОВ «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» взагалі ризикує припинити свою господарську діяльність, адже перебування позивача на підставі оскаржуваного рішення відповідача у категорії «ризикових» у внутрішній інформаційно-аналітичній системі податкового органу призводить до неможливості фактичної реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних усіх без виключення ПН/РК, які складаються позивачем.

Таким чином, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та унеможливлює ефективний захист і поновлення його порушених прав.

Позивач вважає, що забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить його право на здійснення господарської діяльності як платника податку на додану вартість, дасть йому можливість до остаточного вирішення цього спору реалізовувати своє право на проведення господарських операцій та виконання законодавчо визначеного обов`язку з реєстрації податкових накладних.

Із урахуванням наведеного просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

При вирішенні цієї заяви суд враховує наступне.

Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм вказує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Предметом оскарження у цій справі є рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 24548 від 23 червня 2020 року про відповідність платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЛЬВІОН ІНДАСТРІ» критеріям ризиковості платника податку.

Оцінюючи доводи позивача про наявність підстав для забезпечення позову у цій справі шляхом зупинення оскаржуваного рішення відповідача до набрання судовим рішенням законної сили, які викладені у заяві від 16 листопада 2020 року, суд враховує таке.

Так, пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На момент виникнення спірних правовідносин, механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначається Порядком зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року (далі - Порядок № 1165), який набрав чинності 01 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Підпункт 3 пункту 11 Порядку № 1165 передбачає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, серед іншого, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Отже, зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування не є безумовною підставою для відмови в реєстрації цих документів податкової звітності, відтак не впливає на податковий облік платника податку.

Включення платника податків до переліку ризикових платників не породжує для нього правих наслідків (не звужує його права, не покладає на нього обов`язків).

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03 березня 2020 року у справі № 240/3665/19.

Натомість, перевірка контролюючим органом на відповідність критеріям ризиковості платника податків здійснюється при реєстрації кожної податкової накладної/розрахунку коригування, незалежно від факту віднесення платника податків до переліку ризикових, та є передбаченим законом заходом контролю.

На думку суду, визнання відповідачем на підставі оцінки податкової поведінки платника податків таким, що відповідає критеріям ризиковості, не впливає на його господарську діяльність, не створює перешкод для цього, та не завдає шкоди його діловій репутації, оскільки здійснення передбачених законом заходів контролю, зокрема, щодо сплати податків (обов`язкових платежів) є нормою.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 160/10287/19.

Крім того, суд зауважує, що зупинення дії оскаржуваного рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податків до надання оцінки судом його правомірності нівелює значення здійснення контролюючим органом податкового контролю, який, в тому числі, спрямований і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування.

Водночас, за позивачем залишається право належними документами довести реальність здійснення фінансово-господарських операцій у межах своєї господарської діяльності, та у разі повноти документів по цих операціях, подальшого прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.

Висновок у подібних правовідносинах викладений і в постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 280/2284/20.

Також суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві від 16 листопада 2020 року може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так, жодними доказами не підтверджені доводи позивача, які викладені у заяві про забезпечення позову від 16 листопада 2020 року, про фактичне повне блокування, перешкоджання його фінансово-господарській діяльності, неможливість отримання прибутку, відсутність коштів на оплату оренди, виплату заробітної плати працівникам, сплати митних, податкових та інших загальнообов`язкових платежів тощо.

Щодо заперечень позивача в частині законності оскаржуваного рішення про його включення до переліку ризикових платників податків, а також покликання на те, що в оскаржуваному рішенні відсутнє будь-яке обґрунтування його прийняття та посилання на будь-які документи, що стали підставою для його ухвалення суд зазначає, що сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду. Крім того, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) оскаржуваного рішення відповідача підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Тому суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що в заяві представника позивача від 16 листопада 2020 року про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача від 16 листопада 2020 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2020 року.

Суддя Клименко О.М.