Справа № 441/639/20
Суддя: Перетятько О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

441/639/20 2-а/441/36/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

за участі секретаря Сорока М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, інспектора СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Труби Ігоря Григоровича, Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, інспектора СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Труби Ігоря Григоровича, Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 407420 від 04.04.2020 року.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що інспектором СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Труба І.Г. 04.04.2020 р. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 407420, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, за зупинку у місці, де був неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Вважає дії інспектора неправомірними, не погоджується з оскаржуваною постановою та вважає її такою, що винесена без повного дослідження усіх обставин справи, зокрема, зазначає, що поліцейський не бачив руху його транспортного засобу та особисто його не зупиняв, факт керування транспортним засобом саме ним поліцейським належними доказами не підтверджений, просить постанову скасувати, оскільки зазначене правопорушення не вчиняв, частина земельної ділянки, на якій стояв припаркованим його автомобіль, є його подвір`ям та до земель загального користування не відноситься. Крім того, зазначив, що інспектором порушено процедуру розгляду справи про адмінправопорушення, зокрема, останній не ознайомив його із змістом оскаржуваної постанови, не роз`яснено право на захист, не надано можливості зв`язатись з адвокатом та отримати належну правову допомогу, не вручено копії постанови. З покликанням на наведене, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Білецька О.Р. не з`явились, адвокат подала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, крім того, додала, що автомобіль знаходився на земельній ділянці ОСОБА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будинку, використовується позивачем як подвір`я і не має жодного відношення до земель загального користування (а.с. 37-41).

Відповідачі в судове засідання не з`явились, інспектор Городоцького ВП ГУ НП у Львівській області Труба І.Г. подав до суду письмову заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, долучив до заяви відеозапис із боді-камери (а.с. 35-36).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В силу ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що 04.04.2020 р. інспектором СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Труба І.Г. винесено постанову серії БАА № 407420, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 4).

Згідно даної постанови, позивач ОСОБА_1 30.03.2020 р., о 20 год. 30 хв., в с. Керниця, по вул. Шевченка, 277, керував транспортним засобом «Renault Kangoo», р.н.з. НОМЕР_1 та здійснив його зупинку на вулиці загального користування, чим порушив п. 15.9. «ж» ПДР України, його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн.

За частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

ОСОБА_1 заперечив факт порушення ним 30.03.2020 р. ПДР України, покликається на те, що в цей час автомобілем не керував, вказав, що він проживає та зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , тому ним блокування проїзду не здійснювалось, автомобіль був припаркований на частині його подвір`я, яка не належить до земель загального користування.

В заяві, поданій до суду 15.10.2020 р. його представник - адвокат Білецька О.Р. вказала, що транспортний засіб був припаркований позивачем на земельній ділянці, яка призначена для обслуговування житлового будинку, а тому, положення чинних ПДР України, зазначених поліцейським у постанові ним не порушено. З покликанням на невизнання вини, вміненої ОСОБА_1 , просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, на поверненні судового збору, сплаченого позивачем, не наполягає.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень КУпАП правопорушення, виявлені в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ, в ній відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові серії БАА № 407420 від 04.04.2020 р. посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні.

Відповідачами - представниками Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області та Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейським Труба І.Г. суду належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано, інспектором Труба І.Г. долучено до матеріалів справи диск з боді-камери, на якому жодна інформація у цифровому вигляді не збережена.

З аналізу положень ст. 283 КУпАП, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

До такого висновку прийшов Верховний Суд, зазначивши його у Постанові від 15.11.2018 р. у справі № №524/5536/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, тому, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 407420 від 04.04.2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 407420 від 04.04.2020 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.