Справа № 200/8906/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 р. Справа№200/8906/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправним бездіяльність відповідача та скасувати Рішення № 289 від 19 серпня 2020 року відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ч. 1 ст.13 Закону України № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року з 19 серпня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням відповідача № 289 від 19 серпня 2020 року їй було відмовлено в призначенні пільгової пенсії, оскільки на день звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилось 45 років, що не відповідає умовам пункту 2 ч.2 ст.114 розділу XIV-1 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає відмову відповідача необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки: по-перше, вона підпадає під пункт 1(а не пункт другий, як вказує відповідач) частини 2 статті 114 «Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників» Розділу XIV1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами.

По-друге, згідно її паспортних даних, позивач має повних 45 років.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійний вік наступає, після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

По-третє, рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), норми у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які погіршили юридичне становище окремих категорій осіб щодо права призначення пенсії - визнані неконституційними, та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Позивач зазначає, що має право на відповідну пенсію та документи, що його підтверджують, не згодна з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує її конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, вказує, що рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 19.08.2020 року № 289 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через недосягнення пенсійного віку.

Позивач, згідно даних паспорту НОМЕР_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач зазначає, що загальний стаж роботи позивача становить 26 років, 0 місяців, 15 днів, з них стаж роботи за віком на пільгових умовах - Список №1, відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058 становить 11 років, 03 місяці, 27 днів.

На день звернення до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, позивач досягла повних 45 рік.

Враховуючи, що позивачем не досягнуто пенсійного віку передбаченого нормами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (50 років), ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також відповідач зазначив, що норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинними та підлягаю застосуванню територіальними управліннями ПФУ до правовідносин які виникли до 10.11.2017 року.

Після доповнення Закону України №1058 статтею 114, до п. 16 Прикінцевих положень Закону України №1058 було винесено відповідні зміни, та виключено можливість застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідач зазначив, що ст. 5 та п. 16 Прикінцевих положень Закону України №1058 (в редакції від 01.01.2020 року) передбачено, що лише цим Законом визначено порядок призначення пенсій та неможливість застосування інших нормативно-правових актів в частині, що суперечить нормам цього Закону.

Відповідач вважає, що він діяв у спосіб та у межах передбачених Конституцією та Законами України, та що ним не було порушено права позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

19 серпня 2020 року позивач звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № 166289 від 14.09.2010 року;

- заяву про призначення/перерахунок пенсії № 7451 від 19.08.2020 року;

- паспорт/посвідка серії НОМЕР_1 від 19.10.2020 року;

- трудові книжки НОМЕР_3 від 07.07.1997 року, від 03.01.1995 року;

- дипломи (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_4 від 18.06.1997 року, № 814265 від 07.06.1994 року;

- довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 03.03.01-502 від 14.08.2020 року;

- свідоцтво про шлюб № НОМЕР_5 від 24.06.2020 року (а.с. 24).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 289 від 19 серпня 2020 року яке мотивоване, тим що відповідно до п.2 ч.2 статті 114 розділу XIV «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Вказує, що позивач на дату звернення досягла повних 45 років.

Загальний стаж роботи складає - 26 років 0 місяців 15днів, пільговий стаж по Списку № 1 складає 11 років 3 місяці 27 днів.

Враховуючи, що позивач не досягла необхідного пенсійного віку, вирішено відмовити ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказано про те, що право на пенсію за віком згідно п.2 ч.2 статті 114 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ ОСОБА_2 набуде після досягнення 50 років - 22.07.2025 року (а.с. 20-21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема, пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VІІІ.

Так, відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, з 23 січня 2020 року, тобто з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № І-р/2020 діють положення п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції.

Разом з тим, залишилися чинними відповідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, на час розгляду даної адміністративної справи з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які віднесені до Списку № 2, а саме: пункт б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

Так, норми вказаних законів містять розбіжність у розмірі показника вікового цензу, який складає: 50 років за пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ); 54 роки за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

Ураховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 2011 року по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Так, у вказаних рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь невладного суб`єкта - приватної особи.

За таких умов, суд вважає за можливе застосувати правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що оскільки позивачка, станом на момент звернення до відповідача з відповідною заявою, мала необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах страховий та пільговий стаж, а також, досягла необхідного віку, визначеного пунктом «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: 45 років, вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2020 року у справі №200/4204/20.

Враховуючи викладене, спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині його скасування такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

У даних спірних правовідносинах мала місце не бездіяльність відповідача, а його дії, у формі прийняття відповідного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що дії відповідача самі по собі не порушують прав позивача, оскільки вони виражені у конкретному рішенні суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним та скасоване, що є належним та достатнім способом захисту та відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та призначити позивачу пенсію.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Суд зазначає, що ним у даному рішенні надано правову оцінку, відповідно до якої позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача та зобов`язання його повторного розглянути заяву позивачки про призначення пенсії, з урахуванням висновку суду про те, що вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з дати звернення до відповідача з відповідною заявою - з 19.08.2020 року.

З огляду на положення ст. 139 КАС України, судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн., підлягають відшкодуванню позивачу, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 289 від 19 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) повторного розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 19.08.2020 року про призначення пенсії, з урахуванням висновку суду про те, що ОСОБА_2 має право на призначення пенсії, за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з 19.08.2020 року, відповідно до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реквізити відділення ПУМБ «РЦ в м. Маріуполь»: банк одержувача АТ «ПУМБ», код одержувача НОМЕР_2 , рахунок одержувача НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548).

Повне рішення складене 2 листопада 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги те, що дане рішення прийняте у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч