Справа № 580/3813/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року справа № 580/3813/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача від 20.08.2020 № 2300-0302-8/41540 щодо зарахування позивачу до трудового стажу період роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 на підставі довідки виданої Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим;

- зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу період роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 та призначити позивачу пенсію за віком, з урахуванням цього стажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки пред`явлена довідка Феодосіївського технікуму будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим, на підтвердження трудового стажу з 15.08.1985 по 15.08.1991, видана окупаційною владою на території не підконтрольній Українській владі, тому не прийнята до розгляду. Позивач вважає, що неможливість перевірки трудового стажу в наслідок тимчасової окупації окремих районів Донецької та Луганської областей не є умовою для порушення реалізації права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 30.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти позову, відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що трудовий стаж позивача не зараховано правомірно, оскільки він не підтверджений належними документами, надана позивачем довідка щодо періоду роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 видана організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсною і не створює правових наслідків.

Наказом голови Черкаського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 № 63 посилено особливий режим суду під час карантину, у зв`язку з тим, що у декількох працівників діагностовано захворювання на СOVID-19.

У період з 12.10.2020 по 13.10.2020 включно, суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, а надалі з 15.10.2020 по 03.11.2020 включно на лікарняному.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач 02.06.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До вказаної заяви на підтвердження трудового стажу надав: диплом НОМЕР_1 від 28.06.1985; військовий квиток НОМЕР_2 від 21.06.1985; архівну довідку №463 від 25.10.2019, видану трудовим архівом Чорнобаївського району; довідку №01-15/748 від 15.08.2020, видану Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим.

Розглянувши подані документи, відповідачем прийнято рішення від 05.06.2020 №26 про призначення позивачу пенсії за віком з 27.05.2020 у розмірі 2846,17 грн (загальний страховий стаж склав 31 рік 8 місяців 25 днів).

При повторному розгляді наданих позивачем документів, відповідач з`ясував, що період роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991, згідно з довідкою виданою Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим, зараховано до трудового стажу помилково, оскільки вказана довідка видана організацією, яка знаходиться на непідконтрольній території, тому не може бути врахована для призначення пенсії.

У зв`язку з відмовою відповідача враховувати стаж з 15.08.1985 по 15.08.1991, у призначенні пенсії позивачу відмовлено, тому що страховий стаж склав 25 років 8 місяців 24 дні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України та згідно з п. 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (далі - Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому визначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що позивач при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком трудової книжки не надав. При розгляді поданих позивачем документів у відповідача виникли сумніви лише щодо трудового стажу за період роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у довідці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому відповідачем зроблено висновок, що через неможливість проведення перевірки первинної документації, на підставі якої видана Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим довідка від 15.08.2019 №01-15/748, страховий стаж не підтверджено.

За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж ОСОБА_1 набув у період, коли м. Феодосія, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні позивачу трудового стажу з 15.08.1985 по 15.08.1991, оскільки він підтверджений належним та допустимим доказом - довідкою Феодосіївського технікуму будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим від 15.08.2019 №01-15/748.

При цьому, суд зазначає, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у підготованому документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії", зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Крім того, Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

У рішенні від 08.07.2004 у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини, задовольняючи позов до Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі "Лоізіду проти Туреччини".

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим та доречним у даному випадку застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу, виданого закладом, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, та тимчасово окупованій території як доказ, оскільки не прийняття його призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину України.

Таким чином, суд висновує, що позивачем вчинено усі дії щодо доведення наявності трудового стажу. Те, що відповідач, у зв`язку із анексією позбавлений можливості провести перевірку відповідності запису довідки первинним документам, не має покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана у певній мірі належним органом та містить необхідні реквізити та відомості для встановлення певних важливих для розгляду заяви позивача фактів, не враховуючи обставини її видання органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі № 360/1628/17, від 17 липня 2019 року у справі № 302/757/17-а

Факт знаходження підприємств/установ на тимчасово окупованій території України та неможливість проведення відповідачем перевірки наданих позивачем додаткових документів, на думку суду, не може позбавляти права позивача на отримання пенсії, оскільки з Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Підсумовуючи наведене та враховуючи допущену з боку відповідача бездіяльність у призначенні пенсії за віком позивачу, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 року на підставі довідки виданої Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим від 15.08.2019 №01-15/748, а також розглянути питання про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

З урахуванням наведеного, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 840 грн 80 коп., що підтверджується квитанцією № 94731 від 11.09.2020.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 грн 40 коп. належить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ідентифікаційний код 201366538) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 року, на підставі довідки виданої Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим від 15.08.2019 №01-15/748.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи з 15.08.1985 по 15.08.1991 року, на підставі довідки виданої Феодосіївським технікумом будівництва і курортного сервісу м. Феодосія Республіки Крим від 15.08.2019 №01-15/748.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.06.2020 та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування правових висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький