Справа № 522/14802/20
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/445/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Смоковій А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенант УПП в Кіровоградській області Кадук Віталія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 01.09.2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого лейтенант УПП в Кіровоградській області Кадук Віталія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2020 року поліцейським УПП в Кіровоградській області молодшим лейтенантом поліції Кадук В.В. 1 бат. 2 рота відносно позивача було винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2979596. Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з того, що він проїхав перехрестя на дозволяючи зелений сигнал світлофору. Позивачу надали для ознайомлення відеозапис, однак він є поганою якістю та чіткості, належність автомобілю неможливо встановити навість при збільшенні масштабу. В постанові не зазначено яким саме технічним засобом було зафіксоване адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим позивач просив визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2979596 від 15.08.2020 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Приморського районного суду від 02.09.2020 року адміністративний позов залишено без руху.

28.09.2020 року надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.09.2020 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 18.11.2020 року.

10.11.2020 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно якого відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення є законною та зафіксоване правопорушення правильно визначено та позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Також до відзиву додано відеозаписи та відповідач просив розглянути справу без його участі.

18.11.2020 року позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, надав додаткові пояснення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання 18.11.2020 року сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, відповідно відзиву, відповідач просив розглянути справу без його участі, відповідно заяви позивача, також просив розглянути справу без його участі.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності заяви про розгляд справи без участі позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

У зв`язку з цим датою складання повного тексту рішення є 23.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2979596 від 15.08.2020 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 15.08.2020 року о 01 год 18 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi ASX д.н.х. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушим п.8.7.3.ґ ПДР України. Зазначено, що до постанови додається «Відео бк 161».

Відповідно наданого відеозапису до відзиву відповідача вбачається наявність фіксування розгляду справи з нагрудної камери інспектора, разом з тим встановити відповідність додатку визначеного постановою, а саме «Відео бк161» неможливо, так само і запис самого правопорушення відсутній. З зафіксованого відео розгляду справи про адміністративне правопорушення вбачається, що переглядався відеозапис начебто правопорушення, однак такий відеозапис суду не надано.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для встановлення порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП необхідно належним чином підтвердити порушення вимог п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України, проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофору.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі викладеного, суд вважає, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Мінюсті України 10.11.2015 року №1408/27853 (далі Інструкція №1395) зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції №1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, наявність у додатках «Відео бк 161», отже можливо дійти висновку, що інспектор поліції долучив до постанови про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери, на якому зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, разом з тим самого відеозапису правопорушення під час розгляду справи не було надано так само і до відзиву, що надійшов до суду, відеозапис не було надано.

Таким чином, в порушення ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне 679 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові №428/2769/17 від 24.01.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови, наслідком чого є її скасування.

Разом з тим, суд вбачає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Отже, суд вважає посилання позивача, що оскаржувана постанова інспектором УПП у порушення вимог законодавства була винесена на місці вчинення правопорушення, є безпідставними, у зв`язку з чим позов з цих підстав не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач також вказав на те, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження: оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Між тим, суд вбачає, що позивачем не обґрунтовано вимогу про визнання дій інспектора протиправними.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є частково обґрунтованим та оскаржувана постанова підлягає скасуванню та провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.. 9, 23, 30, ч.2 ст.122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 268-269, 286, 294 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого лейтенант УПП в Кіровоградській області Кадук Віталія Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ №2979596 винесену 15.08.2020 року молодшим лейтенантом поліції УПП в Кіровоградській області Кадук В.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425,00 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 23.11.2020 року

Суддя: Донцов Д.Ю.