Справа № 484/3944/20
Суддя: Хемич О. Б.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №484/3944/20
Провадження №2-а/484/96/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Хемич О.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Войни Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області, старшого сержанта поліції Ганєва Дмитра Сергійовича та Головного управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області, старшого сержанта поліції Ганєва Дмитра Сергійовича та Головного управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови серії ЕАМ №3400782 від 08.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що відносно нього відповідачем Ганєвим Д.С. було накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за порушення вимог дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив вимоги п.п. ґ) п. 8.4 ПДР України (порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила).

З інкримінованим правопорушенням позивач не згодний, оскільки, вказаного правопорушення не вчиняв, так як був припаркований в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» ПДР України без будь-яких табличок. Вказав, що далі, через пару автомобілів від нього, знаходився дорожній знак 5.38 «Місце для паркування» ПДР України з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», яку з проїзної частини дороги не видно через розміщений перед нею зонт для торгівлі.

Просить постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАМ №3400782 від 08.11.2020 року - скасувати.

Відповідач: поліцейський Управління патрульної поліції в Миколаївській області, старший сержант поліції Ганєв Д.С. заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав.

Представник відповідача - Головного Управління патрульної поліції Миколаївської області 18.11.2020 року надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву разом з доданими матеріалами, фото та відеозаписом. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що під час патрулювання 08.11.2020 року поліцейським Ганєвим Д.С. разом з напарником, було виявлено порушення ПДР, а саме: водій автомобіля марки JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку в місці, призначеному для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою до нього 7.17 ««Особи з інвалідністю» Додатку 1 ПДР України та вимоги дорожньої розмітки 1.30 «Інвалід» Додатку 2 ПДР України, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Водієм вказаного автомобіля був позивач. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським Ганєвим Д.С. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заяви (клопотання) учасників справи:

18.11.2020 року представник відповідача Головного Управління патрульної поліції Миколаївської області надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву разом з доданими до нього матеріалами (а.с. 16-28).

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 12.11.2020 року відкрито провадження та призначено судове засідання на 18.11.2020 року. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з особливостями, передбаченими ст. 286 КАС України (а.с.11).

Вказаною ухвалою судді було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління патрульної поліції Миколаївської області та витребувано у відповідачів матеріали, на підставі яких було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи з дотриманням вимог ст.268 КАС України.

Відповідно до 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що 08.11.2020 року поліцейським 2 роти 4 батальйону УПП в Миколаївській області, старшим сержантом поліції, Ганєвим Д.С. відносно позивача ОСОБА_1 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3400782 від 08.11.2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.5).

В даній постанові відповідач Ганєв Д.С. вказав, що 08.11.2020 року о 10:55 годині, на вул.8 Березня, 79 в м. Миколаєві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку та стоянку на парковочному місці, призначеному для людей з обмеженими можливостями, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів влади.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3400782 від 08.11.2020 року, поліцейським 2 роти 4 батальйону УПП в Миколаївській області Ганєвим Д.С. встановлено, що 08.11.2020 року о 10:55 годині, на вул.8 Березня, 79 в м. Миколаєві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку та стоянку на парковочному місці, призначеному для людей з обмеженими можливостями, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою до нього 7.17, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 8.1 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пункту 8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Відповідно до п.8.4 ґ) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.38 ПДР України «Місце для стоянки» ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка до дорожніх знаків 7.17 «Особи з інвалідністю» ПДР України означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

З матеріалів справи, зокрема з фото, які додані позивачем до своєї позовної заяви, візуально вбачається, що позивач все ж таки частково здійснив паркування свого транспортного засобу марки JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» із табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю» ПДР України, чим саме і спростовується заперечення позивачем своєї вини.

Що стосується аргументу відповідача, що огляд таблички 7.17 «Особи з інвалідністю» є обмеженим, то він спростовується цими ж фото, поданими позивачем, враховуючи ракурс, з якого зроблене фото.

Розпізнавальний знак ««Особи з інвалідністю» ПДР України використовується особами з обмеженими можливостями , які згідно ПДР мають право керувати транспортними засобами, за умови, що їх стан дозволяє їм це робити. Це жовтий квадрат, довжина сторони якого не менше 15 сантиметрів зі схематичним зображенням людини на візку. Розміщувати таку табличку на лобове або заднє скло автомобіля мають право лише інваліди першої і другої групи. Також допускається його використання тими особами, які до таких не відносяться, але їм доводиться перевозити інвалідів.

Частина 5 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обов`язок доказування у справі, зокрема того, що 08.11.2020 року о 17:20 годині позивач дійсно порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, п. 8.4 ґ) ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, - покладено на відповідача.

Так, представником відповідача: УПП в Миколаївській області надано відзив, в якому він заперечував щодо задоволення позову та до відзиву на підтвердження порушення позивачем ПДР України додав відеозапис, що був зроблений з нагрудної камери інспектора та на якому зафіксовано паркування транспортного засобу позивача в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» із табличкою до нього 7.17 ««Особи з інвалідністю». Проте вказаний відеозапис суд не бере до уваги, так як він не зазначений поліцейським як доказ у постанові про накладення адміністративного стягнення (серії ЕАМ № 3400782 від 08.11.2020 року).

З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що судом був проаналізований наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис. З нього вбачається, що цей відеозапис фіксує в основному процедуру розгляду адміністративного правопорушення працівником поліції. А надане фото не містить ні дати, ні часу, коли його зроблено, ні геолокації.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушення Правил дорожнього руху, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 року в справі № 464/2309/17.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказів того, що на момент зупинки транспортного засобу JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , в ньому знаходилась особа з обмеженими можливостями або такий транспортний засіб мав табличку із написом «Інвалід» матеріали справи не містять.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Суд, виконавши всі вимоги законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку, що відповідач дотримався порядку притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої діючим законодавством.

Виходячи з вищенаведеного в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП. Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності винесеної постанови та вчинення інспектором неправомірних дій позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що його автомобіль не перебував у зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особа з інвалідністю» є необґрунтованими, та спростовуються доказом, наданим позивачем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 2, 77, 229, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.ст. 7, 251, 256, 288, 289 КУпАП України суд, -

ухвалив :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області, старшого сержанта поліції Ганєва Дмитра Сергійовича та Головного управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 23.11.2020 року.

Суддя О.Б. Хемич