Справа № 640/28455/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2020 року м. Київ № 640/28455/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» про забезпечення адміністративного позову у справі

Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 46)
доГоловного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12)
провизнання протиправними дії, скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просить:

визнати протиправними дії посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві під час здійснення 09.09.2020 р. позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів;

скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05 листопада 2020 року № 86 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просив:

зупинити дію постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05.11.2020 р. № 86 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» до ухвалення рішення в адміністративній справі за позовом ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, третя особа - Державна регуляторна служба України, про визнання протиправними дій посадових осіб та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05.11.2020 р. № 86 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»;

заборонити Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві вчиняти дії щодо пред`явлення до виконання органам державної виконавчої служби постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05.11.2020 р. № 86 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі за позовом ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, третя особа - Державна регуляторна служба України, про визнання протиправними дій посадових осіб та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05.11.2020 р. № 86 про укладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказана заява обґрунтована незгодою з оскаржуваною постановою, з підстав порушення відповідачем під час здійснення заходів держаного нагляду (контролю) вимог чинного законодавства України, зокрема, як зазначає позивач, йому не було пред`явлено копій документів, що слугували проведенню перевірки (погодження, направлення, посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) та наказу на проведення заходу державного нагляду (контролю)), а також було порушено порядок оформлення та вручення відповідного акту за результатами здійснення відповідного заходу.

Окрім цього, позивач звертав увагу, що за оскаржуваною постановою, яка є виконавчим документом, штраф підлягає сплаті до державного бюджету у 15-тиденний термін з дня її отримання. У разі несплати позивачем коштів в зазначений строк, сума штрафу стягуватиметься в установленому законодавством порядку.

Таким чином, ініціювання звернення до органів державної виконавчої служби з примусового стягнення з позивача штрафу згідно з оскаржуваною постановою створює небезпеку та складність у подальшому, без вжиття таких заходів, відновити права, свободи та інтереси позивача.

Крім цього, на думку позивача, виконання оскаржуваної постанови завдасть йому значної матеріальної шкоди, яка надалі призведе до ускладнень у веденні господарської діяльності (зокрема може призвести до зупинення розрахунків із контрагентами, що у свою чергу призведе до збитків у господарській діяльності), а відповідно, і до ускладнень ефективного захисту його прав.

Отже, на думку позивача, невжиття заходів по забезпеченню позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, може заподіяти значної шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України можливі лише за наявності обставин, що визначені ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вказано вище, заявник просить: зупинити дію оскаржуваної постанови та заборонити Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві вчиняти дії щодо пред`явлення до виконання органам державної виконавчої служби постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 05.11.2020 р. № 86 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу та існуванням очевидної небезпеки заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивачів.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б свідчили про наявність підстав визначених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, позивачем не було наведено жодних обставин, які б свідчили про намір відповідача або будь - яких інших осіб вчинити відповідні дії, які він просить заборонити.

Також позивачем не надано доказів та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, який він просить суд вжити, якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена лише порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України під час здійснення заходів держаного нагляду (контролю), що не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову про які просить позивач, оскільки вказані факти повинні бути встановлено в ході розгляду даної справи.

Отже, заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим підстави для задоволення його клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко