Справа № 826/3256/17
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 826/3256/17

адміністративне провадження № К/9901/801/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Рибачука А.І.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/3256/17

за позовом Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Оперний» до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Виробничий комбінат Спілки композиторів України», про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та скасування рішення, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ЖБК «Оперний» на

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2018, ухвалене у складі головуючого судді Аблова Є.В.

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Шурка О.І., суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 02.03.2017 ЖБК «Оперний» звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії державного реєстратора по проведенню 22.04.2016 державної реєстрації права власності (номер запису про право власності 14342880) на приміщення №183 загальною площею 154,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91), яке знаходиться по вул. Івана Франка, 30 у м. Києві, за ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України»;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 29439973 від 27.04.2016, яким за ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» зареєстроване право приватної власності на приміщення №183 загальною площею 154,2 кв.м., яке знаходиться по вул. Івана Франка, 30 у м. Києві.

В обґрунтування заявленого позову ЖБК «Оперний» зазначив, що рішення відповідача про реєстрацію майнових прав ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2012 №2а-2344/12/1670 є протиправним, оскільки даною постановою не зобов`язано відповідача проводити реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а тільки визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду у встановлені строки заяви ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» про реєстрацію за ним права власності на нежиле приміщення. Позивач вказав на те, що ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» не набуло права власності на вищезазначене нерухоме майно, тому оскаржувана реєстраційна дія проведена всупереч вимог законодавства та порушує майнові права позивача.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 16.07.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018, відмовив у задоволенні позовних вимог.

3. 04.01.2019 ЖБК «Оперний» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

4. Верховний Суд ухвалою від 17.01.2019 відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

5. 01.02.2019 від ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» до суду касаційної інстанції надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, у якому третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані ЖБК «Оперний» судові рішення - без змін.

6. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.07.2019 №880/6143/17 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді-доповідача Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.

7. Протоколом розподілу справи від 02.07.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду цієї справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Тацій Л.В., Стрелець Т.Г.

8. Ухвалою судді Верховного Суду від 03.07.2019 прийнято зазначену справу до свого провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. У справі, яка розглядається суди встановили, що представник ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» Курцев І.М. 22.04.2016 звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), а саме: щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - приміщення №183, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, 30.

Разом із заявою державному реєстратору було надано копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2012 №2а-2344/12/2670, якою позов Виробничого комбінату Спілки композиторів України задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо розгляду у встановлені строки заяви Виробничого комбінату Спілки композиторів України про реєстрацію за ним права власності на нежиле приміщення № 183, яке вбудоване в жилий будинок №30 по вулиці Івана Франка в м. Києві , площею 225 кв. м. Зобов`язано Головне управління комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути заяву Виробничого комбінату Спілки композиторів України про реєстрацію за ним права власності на вказане нежиле приміщення в місячний строк з дати набрання рішенням законної сили.

За результатом розгляду вказаної заяви та доданих документів, відповідачем 27.04.2016 прийнято рішення (номер запису про право власності 14342880) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого 22.04.2016 проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення 183 за адресою: м. Київ, вул. Франка Івана, буд. 30 за ТОВ «Виробничий комбінат спілки композиторів України».

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із довідкою Національної спілки композиторів України від 09.02.2012 №33 Виробничий комбінат Спілки композиторів України був створений Українським відділенням Музичного фонду Спілки композиторів СРСР як його структурний підрозділ з правами юридичної особи.

Інвестування коштів в будівництво нежилих приміщень (орієнтована площа 225 кв.м., цокольний поверх) за адресою: вул.Івана Франка, 30, Київ, здійснювалося Виробничим комбінатом Українського відділення Музичного фонду СРСР. Після введення будинку по вул. Івана Франка, 30 в експлуатацію зазначені нежитлові приміщення були передані Виробничому комбінату Спілки композиторів України.

Рішенням виконавчого комітету Радянської районної ради депутатів трудящих Радянського району м. Києва від 16.12.1965 № 1579 надано згоду кооперативу «Оперний» передати «Музфонду» приміщення цокольного та підвального поверхів в будинку по вул. Франка, 30 та дозволено «Музфонду» Спілки композиторів України вступити до ЖБК «Оперний» і внести грошовий пай на будівництво приміщень цокольного та підвального поверхів в розмірі, передбаченим кошторисом на будівництво житлового будинку.

25.12.1965 між ЖБК «Оперний» та Українським відділенням Музичного фонду СРСР («Музфонд») укладений договір про пайову участь, згідно з яким ЖБК «Оперний» передав Українському відділенню Музфонду СРСР нежитлові приміщення, вбудовані на підвальному та цокольному поверхах площею 225 кв.м. в будинку по вул. Івана Франка, 30.

Також у вказаному договорі зазначено, що «Музфонд» вносить свій пай на будівництво нежитлових приміщень, вбудованих в цокольному на підвальному поверхах будинку в розмірі, визначеному проектною організацією за проектним замовленням в розмірі 20 000 рублів з подальшим уточненням розміру паю згідно з робочими кресленнями.

Платіжним дорученням від 29.04.1965 № 69 Українське відділення Музфонду СРСР перерахувало кошти на будівництво будинку в розмірі 430 000 рублів.

Відповідно до акту Державної приймальної комісії від 09.01.1968 будинок за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, 30 прийнято в експлуатацію.

Рішенням № 134/1 виконавчого комітету Київської міської ради трудящих від 24.01.1968 затверджено акт Державної приймальної комісії про введення в експлуатацію житлових та громадських будинків.

01.10.2001 між ЖБК «Оперний» та Виробничим Комбінатом Спілки композиторів України укладений договір про складання розподільчого балансу по будинку за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, 30, згідно із яким загальна площа будинку складає 1 594 кв.м, з яких: ЖБК «Оперний» належить 1 364 кв.м. жилих приміщень, Виробничому комбінату Спілки композиторів України 225 кв.м. нежилих приміщень підвального та цокольного поверхів.

Відповідно до Протоколу №1 Загальних зборів учасників ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» від 19.08.2015 створено ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України» шляхом перетворення (зміна організаційно-правової форми) Виробничого комбінату спілки композиторів України, що підтверджується рішенням про перетворення прийнятим Засіданням секретаріату правління Національної спілки композиторів України, протоколом від 05.05.2015 №6 та протоколом від 18.08.2015 № 7.

Також встановлено, що об`єкт нерухомості щодо державної реєстрації права власності, на який виник спір у цій справі, створено у результаті спільної інвестиційної діяльності.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, оскільки державний реєстратор встановив відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності, та у відповідності до вимог пункту 1 частини четвертої статті 24 Закону №1952-IV та пункту 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що судове рішення у справі № 2а-2344/12/2670 не могло бути підставою виникнення права власності для заявника, оскільки в ній не зазначено про визнання за Виробничим комбінатом Спілки композиторів України права власності на вказане нежитлове приміщення чи набуття такого права з інших підстав, передбачених законом.

12. У відзиві на касаційну скаргу позивача ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України», вказує на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також на відсутність у відповідача підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за ним.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

14. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

15. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

16. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

17. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

18. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

19. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

20. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

21. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

22. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

23. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

24. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

25. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

26. Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

27. Отже, публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

28. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

29. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорювані рішення.

30. Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17).

31. Судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 14342880) на приміщення №183 загальною площею 154,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 91), яке знаходиться по вул. Івана Франка, 30 у м. Києві, за ТОВ «Виробничий комбінат Спілки композиторів України».

32. Тобто спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, через те, що державний реєстратор, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав третьої особи, а не позивача.

33. Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

35. Пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці..

36. Оскільки позовні вимоги заявлено ЖБК «Оперний» на захист порушеного, на його думку, права власності на об`єкт нерухомого майна, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. У цій справі майно вибуло з володіння позивача, який вважає себе балансоутримувачем та власником цього майна. Спір із цих правовідносин з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

37. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

38. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

39. Згідно зі статтею 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

40. Відповідно до статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина перша).

41. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а тому, захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, слід здійснювати за правилами господарського судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, за правилами статті 354 КАС України провадження у справі підлягає закриттю.

42. Відповідно до частини першої статті 239 КАС України (у редакції Закону України від 15.01.2020 №460-IX) якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі..

Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Оперний» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі №826/3256/17 - скасувати.

Провадження у справі № 826/3256/17 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Оперний» до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат Спілки композиторів України», про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, про визнання дій протиправними та скасування рішення - закрити.

Роз`яснити, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіА.І. Рибачук Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій