Справа № 520/8595/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 р. справа № 520/8595/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондар О.В.,

за участю: представника позивача Харчишина О.С.

представників відповідачів - Корольової В.Є., Лисенка В.С.,

представник третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул. Благовіщенська, буд.30, м.Харків, 61052) до Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул.Шевченка, буд.2, м.Харків, 61013), третя особа - Харківська міська рада (площа Конституції, буд.7, м.Харків, 61003) про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути кошти з рахунків платника податків Комунального підприємства "Харківводоканал" на суму 89034703,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що за КП "Харківводоканал" рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та по ПДВ у розмірі 89034703,21 грн., який платником податків самостійно не погашено у гранично встановлені терміни, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що податковим органом було використано вичерпний перелік дій, визначених законодавством щодо порядку встановлення та стягнення податкового боргу з державного підприємства, передбачені ст.96 Податкового кодексу України.

Представник третьої особи через канцелярію суду 06.08.2020 року надав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що податковим органом у спірних правовідносинах порушено процедуру стягнення податкового боргу, яка передбачена ст. 96 Податкового Кодексу України.

У відповідь на відзив позивач зазначив, що не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у письмовому відзиві, посилаючись нате, що нормами ПКУ встановлено особливий порядок погашення боргу державних підприємств (стаття 96 ПКУ), проте такі особливості не змінюють послідовність реалізації стягнень податкового боргу, визначених ст.95 ПКУ. Крім того, зазначив, що порядок погашення податкового боргу підприємств, визначений ст.96 ПКУ стосуються стадії, коли сума котів. отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства не покриває суму податкового боргу такого платника податків.

В письмових поясненнях представник відповідача додатково вказав, що Харківська торгово-промислова палата 04.02.2020 та 25.09.2020 року видала КП "Харківводоканал" сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) чим засвідчила бездіяльність органів державної влади в частині неприйняття нормативно-правового акту про визначення джерела для відшкодування різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та неперерахування виділених сум субвенції, що зумовили неможливість сплати підприємством боргу з ПДВ за період з січня 2017 по серпень 2018, з грудень 2018 - грудень 2019 та з січня 2020 по липень 2020 року. Вказані обставини представник відповідача просив прийняти до уваги при прийнятті судового рішення.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 16.11.2020 року представник позивача підтримав доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача заперечували проти позову, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Представник третьої особи, повідомний належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини 1 статі 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши думку представника позивача та представників відповідача, врахувавши положення частини 1 статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал" () зареєстроване у встановленому законом порядку Виконавчим комітетом Харківської міської ради як юридична особа та перебуває на обліку в Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби як платник податків.

Пунктами 1.2., 1.3 Розділу І Статуту Комунального підприємства "Харківводоканал", затвердженого заступником директора Департаменту економіки та комунального майна - начальника Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та погоджено директором Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, КП "Харківводоканал" належить до комунальної власності територіальної громади м.Харкова.

Засновником підприємства є Харківська міська рада. Власником підприємства є територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради.

Підприємство як юридична особа, має відокремлене майно, яке передане йому засновником на праві господарського відання, самостійний баланс, поточні, валютні, та інші рахунки в установах банків, знак для товарів та послуг, фірмовий знак, круглу печатку та кутовий штамп зі своєю назвою та ідентифікаційним кодом (пункт 2.3 Статуту).

Майно підприємства знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Основні фонди передаються підприємству власником на підставі відповідного договору укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 5.2. Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Харківводоканал" має податковий борг: з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 29333519,84 грн., який виник на підставі податкового повідомлення рішення № від 17.09.2015 року; з податку на додану вартість у розмірі 59701183, 37 грн., який виник на підставі податкових декларацій з ПДВ від 20.11.2019 року №, від 20.12.2019 року №, від 20.01.2020 року №, від 20.02.2020 року №, від 19.03.2020 року №, від 17.04.2020 року №, від 20.05.2020 року №, уточнюючого розрахунку з ПДВ від 21.01.2020 року №, податкових повідомлень рішень № від 24.07.2019, № від 23.08.2019, № від 25.10.2019, № від 04.12.2019, №0 від 27.01.2020, № від 21.02.2020 та пені у розмірі 1428151,08 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до пункту 41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з пунктом 96.3 статті 96 Податкового кодексу України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пункті 96.1 цієї статті рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Суд зазначає, що особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств, встановлені вищенаведеною статтею 96 Податкового кодексу України, не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 95.1 цієї статті Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього орган державної податкової служби звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Згідно з п. 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

При цьому, суд зазначає, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рішенням керівника виникає у контролюючого органу у разі, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень і не сплачується грошове зобов`язання протягом 90 календарних днів, наступних за останнім граничного строку сплати зобов`язання.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Таким чином, стаття 96 Податкового кодексу України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.

Наведений висновок відповідає правовій позиції наведеній в постанові Верховного Суду України від 07.04.2015 року №21-104а15 та в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 р. №К/9901/5069/17.

Суд зазначає, що позивачем не були надані докази про вжиття вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу, а також дотримання всіх правил та процедур стягнення сум податкового боргу з КП "Харківводоканал".

Крім того, позивач не надав доказів вжиття заходів щодо виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу КП "Харківводоканал", а саме - дебіторської заборгованості підприємства, вжиття заходів щодо стягнення цих сум з дебіторів боржника та недостатності стягнутих коштів для цілей погашення податкового боргу підприємства.

Зокрема, для цілей стягнення податкового боргу з КП "Харківводоканал" позивач повинен довести: відсутність у підприємства майна, яке, в контексті положень пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або ж, у разі наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства, в розумінні положень пункту 87.5 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 Податкового кодексу України, додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості), або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.

Згідно з п.87.2 ст.87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У п.88.1 ст.88 Податкового кодексу України зазначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст.89 Податкового кодексу України).

Суд у межах спірних правовідносин, враховує, що контролюючим органом неодноразово було проведено опис майна КП "Харківводоканал" у податкову заставу шляхом формування актів про опис майна №2 від 06.04.2018 року, №31 від 09.10.2018 року, №12 від 10.04.2019 року, №14 від 25.04.2019 року, №15 від 20.06.2019 року, №17 від 14.11.2019 року, №2 від 30.01.2020 року, №4 від 07.05.2020 року, №7 від 10.06.2020 року та рішення про опис майна у податкову заставу від 01.03.2018 року №15.

Однак, при цьому, позивачем не надано до суду доказів отримання податковим органом судового дозволу на реалізацію майна КП "Харківводоканал", яке було поміщено в режим податкової застави, що вказувало б на завершення контролюючим органом процедури реалізації заставленого майна підприємства.

Водночас, інших доказів не покриття суми податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів сумою коштів, отриманої від продажу внесеного в податкову заставу майна КП "Харківводоканал", позивачем також до суду не надано.

Окрім того, у відповідності до вимог п.п. 96.1.1-96.1.4 ст. 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Позивачем документально не доведено наявність обов`язкових передумов застосування механізму стягнення податкового боргу, передбаченого ст.96 Податкового кодексу України: 1) не покриття сумою коштів, отриманою від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства суми його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів; 2) відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Так, відповідно до Наказу Міністерства статистики України №352 від 29.12.1995, Інвентарна картка обліку основних засобів (форма №ОЗ-6) застосовується для обліку всіх видів основних засобів, а також для групового обліку однотипних об`єктів основних засобів, що надійшли в експлуатацію в одному календарному місяці та таких, що мають одне і те ж виробничо-господарське призначення, технічну характеристику та вартість.

Доказів дослідження податковим керуючим Інвентарних карток обліку основних засобів (форма №ОЗ-6) у бухгалтерії КП "Харківводоканал" позивач до суду не надав, як і доказів спроби продажу внесеного в податкову заставу майна КП "Харківводоканал.

Як зазначено у п.96.3 ст.96 Податкового кодексу України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Однак, позивачем до суду не надано доказів дотримання вищезазначених норм права.

За приписами п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Позивачем не надано до суду доказів стягнення податкових зобов`язань КП "Харківводоканал" з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у порядок і спосіб, встановлені ст.95 Податкового кодексу України.

Окрім того, згідно з п.95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу здійснюється шляхом стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках.

Суд зазначає, що відповідно до п. 95.5 статті 95 Податкового кодексу України - у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, тобто для застосування даної норми обов`язково має бути відсутність зобов`язання Держави перед платником податків.

Отже, суд приходить до висновку, що в зв`язку з існуванням вищевказаної переплати наявні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань та унеможливлює прийняття спірного рішення і як наслідок його реалізацію.

Наведений висновок відповідає правовій позиції наведеній в постанові Верховного Суду по справі №826/2352/15 від 16 жовтня 2018 року.

Водночас, судом встановлено, що позивачем надано перелік банківських рахунків КП "Харківводоканал" та рахунків Державної казначейської служби України, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з яких слід стягнути кошти в рахунок погашення податкового боргу КП "Харківводоканал" (том 1 а.с. 3).

Суд зазначає, що органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Статтею 6 цього Закону визначено, що банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до ст. 338 Господарського кодексу України кооперативний банк - це банк, створений суб`єктами господарювання, а також іншими особами за принципом територіальності на засадах добровільного членства та об`єднання пайових внесків для спільної грошово-кредитної діяльності.

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках.

Отже, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку.

Додатково суд також враховує, що відповідач самотужки здійснює всі дії, що залежать від нього, спрямовані на отримання на законодавчому рівні субвенцій на покриття різниці в тарифах. КП "Харківводоканал" були направлені звернення від 30.03.2020 №01-01-23/1601 до Президента України (том 2 а.с.110), від 01.04.2020 № 01-01-23/1679 до Голови Верховної Ради України (том 2 а.с.111), від 21.04.2020 № 01-01-23/1960 до Прем`єр-міністра України (том 2 а.с.112), від 21.04.2020 № 01-01-23/1959 до Міністра розвитку громад і територій України (том 2 а.с.113), проте відповідь була тримана лише від Міністерства розвитку громад та територій України, в якій повідомлялось про реєстрацію законопроекту Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств центрального водопостачання і водовідведення (реєстр №3508 від 20.05.2020), яким передбачені механізми погашення заборгованості з різниці в тарифах".

Також Харківська торгово-промислова палата на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати", Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 року №44 (5), видала КП "Харківводоканал" сертифікат №6300-20-0019 від 04.02.2020, чим засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - бездіяльність органів державної влади в частині неприйняття нормативно-правового акту про визначення джерела для відшкодування різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та неперерахування виділених сум субвенції, протиправні дії третіх осіб, що зумовили неможливість сплати підприємством боргу з ПДВ за період січень 2017 - серпень 2018, грудень 2018 - грудень 2019 (період дії форс-мажорних обставин: з 01 червня 2016 - тривають на 04 лютого 2020 року) (том 2 а.с. 174); та сертифікат №6300-20-1649 від 25.09.2020, чим засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - бездіяльність органів державної влади в частині неприйняття нормативно-правового акту про визначення джерела для відшкодування різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та неперерахування виділених сум субвенції, протиправні дії третіх осіб, що зумовили неможливість сплати підприємством боргу з ПДВ за період січень - липень 2020 (період дії форс-мажорних обставин: з 01 січня 2020 - тривають на 25 вересня 2020 року) (том 2 а.с.175).

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що позовні вимоги Офісу великих платників податків ДПС фактично оформлені за приписами п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України (стягнення податкового боргу) замість застосування спеціальної норми - ст.96 Податкового кодексу України (звернення стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває комунальне підприємство або його майно). Вказані механізми стягнення податкового боргу - не є тотожними і повинні застосовуватись послідовно, при наявності відповідних передумов. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Комунального підприємства "Харківводоканал", третя особа - Харківська міська рада про стягнення податкового боргу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Горшкова