Справа № 564/2970/20
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Справа № 564/2970/20

26 листопада 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді до моменту розподілу справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (м.Київ, вул.Бастіонна 6), Пенсійного Фонду України (м.Київ-14, вул.Бастіонна 9), Міністерства соціальної політики України (м.Київ, вул.Еспланадна 8/10), Міністерства охорони здоров`я України (м.Київ, Печерський район, вул.Грушевського 7), Рівненської обласної державної адміністрації (м.Рівне, майдан Просвіти 1), Рівненської обласної ради (м.Рівне, майдан Просвіти 1), Костопільської районної державної адміністрації (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), Костопільської районної ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня 3), депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича (м.Рівне, майдан Просвіти 1) про визнання неправомірними та протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Костопільського районного суду Рівненської області Левчук Віти Віталіївни, після заявленого самовідводу судді Олійника П.В., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.11.2020 надійшла справа №564/2970/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Пенсійного Фонду України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної ради, Костопільської районної державної адміністрації, Костопільської районної ради, Костопільської міської ради, депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича про визнання неправомірними та протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти.

Позивачем також до позовної додано заяву про відвід судді до моменту розподілу справи, у якій позивач просить розглянути заяву про відвід, зокрема судді Левчук В.В.

Заява мотивована тим, що заявник висловлює недовіру судді Левчук В.В. в силу ухвалених суддею рішень, зокрема за заявами її сина ОСОБА_2 і яка, на думку заявника, упереджено ставиться до таких заявників.

Дослідивши подану заяву суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч.1-3 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Разом з тим, заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності у заявника обґрунтованого сумніву щодо неупередженості судді Левчук В.В., оскільки усі доводи заявника гуртуються лише на її власному суб`єктивному судженні, зробленому на підставі слів сина позивача.

Також, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, ОСОБА_1 не являлась стороною у справах за заявою ОСОБА_2 , а тому суд звертає увагу на недопустимість критичних суджень заявника щодо вказаних останньою процесуальних рішень судді.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що обґрунтованого сумніву в неупередженості судді ОСОБА_3 заявником не доведено.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

При цьому, складова безсторонності для забезпечення права на справедливий суд, передбачена статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначається як на підставі суб`єктивного критерію - особистих переконань та поведінки певного судді, так і на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Незважаючи на відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості сумніву в неупередженості судді, однак з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді зазначеної справи, запобігання звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість судді, суд приходить до висновку про задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 241, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Костопільського районного суду Рівненської області Левчук Віту Віталіївну від розгляду справи №564/2970/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (м.Київ, вул.Бастіонна 6), Пенсійного Фонду України (м.Київ-14, вул.Бастіонна 9), Міністерства соціальної політики України (м.Київ, вул.Еспланадна 8/10), Міністерства охорони здоров`я України (м.Київ, Печерський район, вул.Грушевського 7), Рівненської обласної державної адміністрації (м.Рівне, майдан Просвіти 1), Рівненської обласної ради (м.Рівне, майдан Просвіти 1), Костопільської районної державної адміністрації (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), Костопільської районної ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня 3), депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича (м.Рівне, майдан Просвіти 1) про визнання неправомірними та протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяВ. В. Левчук