Справа № 826/17354/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД-ПРОМ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД-ПРОМ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання неправомірними висновків акта перевірки та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ТОВ «АВД-ПРОМ» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати висновки акта перевірки Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 04 липня 2018 року № 166/26-15-14-02-10/34351802 неправомірними;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18 липня 2018 року № та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки ґрунтуються на неналежних доказах. Також скаржник зазначає, що під час перевірки та розгляду справи в суді першої інстанції надав первинні та інші документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач задекларував витрати та податковий кредит за операціями з контрагентами, в діяльності яких наявні ознаки фіктивності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «АВД-ПРОМ» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Головне управління ДФС у м. Києві провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АВД-ПРОМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Акротус- Систем», ТОВ «Арнад плюс», ТОВ «Ренесанс Славія Інвестмент», ТОВ «Драйв Денс Київ», ТОВ «ТІК «Енерія», ТОВ «Біо Плюс», ТОВ «Світ Фуд», ТОВ «Металлсервіс Україна», ТОВ «Фондор Груп», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Гран Бутік», ТОВ «Арабікус», ТОВ «Барбадос ЛТД», ТОВ «Бром форс», ТОВ «Інтер Текноледжі», ТОВ «Елітстар Компані», ТОВ «Марино Торг», ТОВ «Домініка Трейд», ТОВ «Бурж Ком», ТОВ «Бурбон трейд», ТОВ «Бендер Проджект», ТОВ «Коралсіті», ТОВ «ВТК Сіріус», ТОВ «Молгрант», ТОВ «Мідленд Інвест», ТОВ «Гард Комьюніті», ТОВ «Білд Комьюніті», ТОВ «Бест Комьюніті», ТОВ «Консалтком», ТОВ «Ленсі Груп», ТОВ «Макао Союз», ТОВ «Ареал Софт Груп», ТОВ «Компанія «Інвест Гарант», ТОВ «Кортес-плюс», ТОВ «Форест-таун 2015», ТОВ «Олмофо», ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «СС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «Енкод Констракшн», ТОВ «ТК Спектр», ТОВ «Фреш продакшн», ТОВ «Маджестик Лайн», ТОВ «Анадора», ТОВ «Сафарс», ТОВ «Альтерсвіфт», ТОВ «Врожай 2015», ТОВ «Стандарт промбуд», ТОВ «РЗХ Лімітед», ТОВ «Малаві», ТОВ «Наполі Груп», ТОВ «Багіра Фінанс», ТОВ «ІК «Дельта», ТОВ «Голд Трейд», ТОВ «Шериф комфорт», ТОВ «Сурінам плюс», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «БК «Нові Горизонти», ТОВ «Нова Перспектива-2015», ТОВ «Інгер буд», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Підлога-Бетон», ТОВ «Біз-лайн», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Сільник», ТОВ «Фоса-Інтернейшнл», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «Омелюх груп», ТОВ «БК «Профбуд-2015», ТОВ «Гранді плюс», ПП «Будпостач-Закарпаття», ТОВ «Салес ЛТД», ТОВ «Аргенто Україна», ТОВ «Алтіма Трейд», ТОВ «Континент ДК», ТОВ «Нубіром», ТОВ «Астор Агротрейд», ТОВ «Ковад-Проммонтаж» за період з 01 січня 2014 року по 29 липня 2016 року, за підсумками якої складено акт від 04 липня 2018 року № 166/26-15-14-07-02-10/34351802.

На підставі вказаного акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення від 18 липня 2018 року:

- № , яким позивачу нараховані грошові зобов`язання з податку на додатну вартість на загальну суму 93272 грн 00 коп., з яких 62181 грн 00 коп. - за податковими зобов`язаннями та 31091 грн 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким позивачу нараховані грошові зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 73229 грн 00 коп., з яких 64063 грн 00 коп. - за податковими зобов`язаннями та 9166 грн 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані рішення контролюючого органу були оскаржені до Державної фіскальної служби України, однак рішенням від 24 вересня 2018 року № 30996/6/99-99-11-01-02-25 у задоволенні скарги ТОВ «АВД-ПРОМ» відмовлено.

Підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2018 року № та № став висновок Головного управління ДФС у м. Києві про відсутність фактичного здійснення господарських операцій ТОВ «АВД-ПРОМ» з такими контрагентами: ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд».

Акт перевірки від 04 липня 2018 року № 166/26-15-14-07-02-10/34351802, а також відзиви на адміністративний позов та апеляційну скаргу містять висновки про не підтвердження господарських операцій позивача й з іншими суб`єктами господарювання, однак грошові зобов`язання за такими операціями не нараховувалися з підстав закінчення строку, передбаченого ст. 102 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками Головного управління ДФС у м. Києві, що викладені в акті перевірки, а також із податковими повідомленнями-рішеннями від 18 липня 2018 року № та № , ТОВ «АВД-ПРОМ» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ «АВД-ПРОМ», суд першої інстанції виходив з того, що викладені в акті перевірки обставин не є беззаперечним доказом відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та відповідними контрагентами, проте й надані до суду первинні документи не підтвердили фактичної поставки товару. Також суд першої інстанції врахував, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року у справі № 760/20771/17 ОСОБА_1 (керівника ТОВ «Профбудкомплекс») визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 2051 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Особливості виникнення права на податковий кредит та його реалізації визначені у розділі V Податкового кодексу України (вживається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до абз. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на додану вартість на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів / послуг; дата отримання платником податку товарів / послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно з п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 об`єктами витрат є продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Відтак обов`язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту та витрат є сплата податку на додану вартість у ціні придбаних товару і послуг та понесення витрат на оплату товару і послуг, які фактично надані або підлягають наданню, а також призначені для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування ТОВ «АВД-ПРОМ» податкового кредиту та витрат підлягає перевірці фактичне придбання та отримання товару і послуги від ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд». Така перевірка проводиться, зокрема, шляхом дослідження первинних документів, складенням яких супроводжувалося здійснення відповідних операцій.

Одночасно колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 280/546/19, згідно з якою встановлені у вироках факти фіктивного підприємництва виключають оцінку наданих позивачем первинних документів, виписаних за операціями з придбання послуг та товарів у цих товариств, як достовірних.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року у справі № 760/20771/17 ОСОБА_1 (керівника ТОВ «Профбудкомплекс») визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 2051 Кримінального кодексу України.

Згідно з вказаним вироком 21 квітня 2016 року, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис документи містять завідомо неправдиві відомості щодо зміни керівника, складу засновників, місцезнаходження, придбання та перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Профбудкомплекс», яке в подальшому буде використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, діючи умисно, з корисних мотивів за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи відведену йому у заздалегідь обумовленому злочинному плані роль, засвідчив їх своїм підписом, надавши їм статус офіційних документів, а саме: договір № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, договір № 2 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, наказ № 5 від 22 квітня 2016 року, реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 23 квітня 2016 оку, тим самим вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості, після чого вказані офіційні документи передав невстановленій особі на ім`я ОСОБА_2 .

На підставі підписаних ОСОБА_1 документів 24 квітня 2016 року державним реєстратором було проведено державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу - ТОВ «Профбудкомплекс», про що зроблено запис під № 2011698.

У відповідності до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року у справі № 760/20771/17 установлено, що 24 квітня 2016 року було здійснено державну реєстрацію зміни засновника та керівника ТОВ «Профбудкомплекс» на підставі документів, оформлених з порушенням установленого законом порядку (шляхом вчинення злочину), а ОСОБА_1 , який зазначений керівником товариства, не мав наміру здійснювати господарську діяльність.

Надаючи оцінку зазначеному вироку як доказу в адміністративній справі, колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 826/10170/17. У вказаному судовому рішенні Верховний Суд аналізував можливість прийняття первинних документів у разі, коли вироком суду встановлено факт фіктивності реєстрації товариства, з яким позивач мав господарські відносини. Верховний Суд прийшов до висновку, що всі первинні документи, видані контрагентом позивача та підписані особою, яка визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України, як керівником, є неприйнятними за об`єктивним та суб`єктивним критеріями. Об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що це підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, а суб`єктивний - у тому, що всі первинні документи, підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину. Вважати документи контрагента позивача належними для формування витрат не вбачається можливим, з огляду на обов`язковість вироку у питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів враховує також позицію щодо особливостей урахування вироку у кримінальному провадженні, викладену в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 826/10205/16. Верховний Суд зазначив, що сам факт наявності вироку у кримінальному провадженні не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд виходив із того, що суди першої та апеляційної інстанцій, використовуючи цілком правильну аргументацію щодо необхідності комплексного дослідження обставин справи та підтвердження операцій належними і допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, врахували лише те, що всі первинні документи, якими обґрунтовується реальність операцій з контрагентом підписано особою, яка не мала на меті здійснення фактичної господарської діяльності. Вказані обставини встановлені вироками, які набрали законної сили. Разом з тим, судами попередніх інстанцій не перевірено у який саме період здійснювалися господарські операції та чи могла ця особа (відносно якої вирок) укласти вказані договори до моменту, з якого вироком суду підтверджена фіктивність її діяльності.

У постанові Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 826/3498/15 також акцентовано увагу на необхідності перевіряти чи встановлено вироком вина саме тієї уповноваженої особи контрагента позивача, яка здійснювала підписання первинних документів.

Колегія суддів враховує, що згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року у справі № 760/20771/17 ОСОБА_1 був зареєстрований як керівник ТОВ «Профбудкомплекс» 24 квітня 2016 року.

На підтвердження існування господарських правовідносин з вказаним контрагентом позивач надав до суду лише копію видаткової накладної від 24 червня 2016 року № ПУ000000425 щодо поставки товару (труба, колін. муфта, трійник) на загальну суму 107211 грн 62 коп., з яких ПДВ - 17868 грн 60 коп. Вказаний документ був підписаний від імені ТОВ «Профбудкомплекс» особою, що зазначена як ОСОБА_1 .

Отже, документи щодо господарських правовідносин між ТОВ «АВД-ПРОМ» та ТОВ «Профбудкомплекс» були складені та підписані вже після подій, описаних у вироці Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року у справі № 760/20771/17.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що первинні документи ТОВ «Профбудкомплекс» не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами та, як наслідок, не визнаються такими, що посвідчують факт отримання товару.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком відповідача та суду першої інстанції про правомірність нарахування ТОВ «АВД-ПРОМ» грошових зобов`язань за операціями з цим контрагентом.

Також позивачу були нараховані грошові зобов`язання у зв`язку з непідтвердженням господарських операцій з ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд».

Згідно з актом перевірки від 04 липня 2018 року № 166/26-15-14-07-02-10/34351802 висновок про відсутність фактичного здійснення господарських операцій ґрунтується на показах свідків - ОСОБА_3 (директор ТОВ «Метрокепітал Груп») та ОСОБА_4 (директор ТОВ «Промомаркетгруп»), а також податковій інформації щодо ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» стосовно неможливості встановити наявність основних засобів, трудових ресурсів для здійснення господарських операцій, а також неможливості встановити придбання товарів, які були реалізовані позивачу, по ланцюгу постачання.

Колегія суддів враховує, що згідно з п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Положення ч. 4 ст. 9 КАС України передбачають, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові 04 лютого 2020 року у справі № 826/6929/13-а, вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю».

З інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень колегія суддів встановила, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у справі № 757/26587/16-к ОСОБА_5 (керівника ТОВ «Промомаркетгруп») визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Вказаним вироком установлено, що 24 липня 2015 року ОСОБА_4 , в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, діючи з прямим умислом, з використанням власного паспорту - серії НОМЕР_1 , виданим 29 лютого 2008 року Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області, та довідки про присвоєння номеру платника податків - НОМЕР_2 , вчинила фіктивне підприємство, тобто придбала (перереєструвала) суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу) - ТОВ «Промомаркетгруп» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 19, шляхом купівлі частки у статутному капіталі ТОВ «Промомаркетгруп», про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис під номером 4054379, без наміру провадити фінансово-господарську діяльність, з метою прикриття незаконної діяльності.

Отже, вироком Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у справі № 757/26587/16-к установлено, що 24 липня 2015 року було здійснено державну реєстрацію ТОВ «Промомаркетгруп» внаслідок вчинення злочину - здійснення фіктивного підприємництва.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій із зазначеним контрагентом ТОВ «АВД-ПРОМ» надало до суду копії договору поставки № 1908-15 від 14 вересня 2015 року, видаткових накладних від 14 вересня 2015 року № ПЕ000000205 про поставку товару на загальну суму 35772 грн 55 коп., з яким ПДВ - 5962 грн 09 коп. та від 24 червня 2016 року № ПУ000000425 про поставку товару на загальну суму 107211 грн 62 коп., з яким ПДВ - 17868 грн 60 коп.

Відтак документи щодо господарських правовідносин між ТОВ «АВД-ПРОМ» та ТОВ «Промомаркетгруп» були складені та підписані вже після подій, описаних у вироці Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у справі № 757/26587/16-к, у зв`язку з чим також не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами та, як наслідок, не визнаються такими, що посвідчують факт отримання товару.

Первинні та інші документи щодо правовідносин ТОВ «АВД-ПРОМ» з ТОВ «Метрокепітал Груп» не були надані під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

За змістом апеляційної скарги, позивач вважає, що податкові зобов`язання по правовідносинах із вказаним контрагентом не нараховувалися.

Разом з тим акт перевірки від 04 липня 2018 року № 166/26-15-14-07-02-10/34351802 та розрахунки податкових зобов`язань до податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2018 року № та № вказують на те, що податок на додану вартість за квітень 2015 року дійсно не нараховано з огляду на закінчення строку, встановленого ст. 102 Податкового кодексу України. Проте податок на прибуток підприємств за 2015 рік був нарахований також на суму незаконно задекларованих витрат по правовідносинах з ТОВ «Метрокепітал Груп» у розмірі 45000 грн 00 коп.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачу грошових зобов`язань за операціями з ТОВ «Промомаркетгруп» та ТОВ «Метрокепітал Груп».

Між ТОВ «АВД-ПРОМ» та ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» був укладений договір № 1408-15/Р від 19 серпня 2015 року. За умовами вказаного договору позивач доручив підряднику виконання монтажних робіт за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Зелена, 11-а.

З метою доведення фактичного виконання ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» вказаних робіт позивач надав суду акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року від 15.09.2015, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2015 року від 15 вересня 2015 року, локальні кошториси на будівельні роботи № 2-1-1, № 2-1-2, зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва, рахунок на оплату від 15 вересня 2015 року № БВ000000132.

Позивач також повідомив, що необхідність в укладенні зазначеного договору була зумовлена виконанням робіт з реконструкції системи опалення із влаштуванням теплогенераторної з котлами на твердому паливі у будівлі за адресою: м. Вишневе, вул. Зелена, 11-а, замовником яких було КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

За підсумками господарської операції з ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» позивач задекларував податковий кредит за вересень 2015 року у розмірі 35850 грн 00 коп. та витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 179250 грн 00 коп.

Контролюючий орган визнав такі дії ТОВ «АВД-ПРОМ» незаконними з огляду на податкову інформацію щодо ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд», яка свідчить про неможливість здійснення господарської операції, а саме: остання податкова звітність подана за серпень 2015 року, податковий розрахунок нарахування єдиного внеску не подавався, свідоцтво про реєстрація платника податку на додану вартість анульоване 02 листопада 2015 року, факт постачання товару «вузької спеціалізації» по ланцюгу контрагентів не підтвердився.

Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем первинні документи по правовідносинах з ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд», прийшов до висновку, що вони містять суттєві неточності, прогалини та суперечності між собою, що свідчить про відсутність реального характеру відповідних господарських операцій.

Зазначені недоліки, за висновком суду першої інстанції, полягали у тому, що позивачем не надано доказів погодження цін, на підставі яких визначено вартість виконаних ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» будівельних робіт та доказів перерахування авансового платежу.

Крім того суд першої інстанції встановив, що позивачем було прострочено платіж за відповідними операціями, проте доказів сплати пені не надано.

Заперечень проти вказаних висновків суду апеляційна скарга ТОВ «АВД-ПРОМ» фактично не містить.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що оплата за виконані роботи була проведена 01 жовтня 2015 року, а виконані ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» монтажні роботи були передані замовнику - КП «Управління міським господарством» у складі інших робіт, що були виконані ТОВ «АВД-ПРОМ», за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що позивач не надав суду копію договору, укладеного з КП «Управління міським господарством», з якого б вбачалося право підрядника залучати до виконання робіт субпідрядні організації, а також надавати їм доступ до приміщень за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Зелена, 11-а та до обладнання (теплемоханічного обладнання, сигналізації), яке належало монтувати.

Крім того п. 5.3. договору № 1408-15/Р від 19 серпня 2015 року було передбачено, що ТОВ «АВД-ПРОМ» бере на себе відповідальність за проживання працівників, які виконують роботи, на території об`єкту.

Доказів узгодження із КП «Управління міським господарством» проживання на території об`єкта реконструкції працівників ТОВ «Будівельна компанія «Кразбуд» позивач не надав.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2018 року № та № .

Заперечень проти висновку суду про те, що акт перевірки є службовим документом, який підтверджує факт її проведення та фіксує результати, тобто сам по собі не спричиняє юридичних наслідків для позивача, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні КАС України - апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку суд першої інстанції ухвали законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ «АВД-ПРОМ».

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 15 квітня 2019 року та не можуть бути підставами для його скасування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «АВД-ПРОМ» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «АВД-ПРОМ» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку