Справа № 644/5436/20
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/5436/20
Провадження № 2-а/644/95/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

За участю ОСОБА_1 ,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем, 27.07.2020 року, подано до суду відповідний адміністративний позов. Позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ЕАМ №2807113, та ДП18 №468427 про накладання адміністративного стягнення на нього у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 11.07.2020 року поліцейським УПП в Харківській області інспектором Рябець В.О. та лейтенантом поліції Ничик В.М., щодо нього прийнято дві постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2807113, та ДП18 №468427.

Відповідно до першої постанови, серія ЕАМ №2807113, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за порушення швидкості в населеному пункті, оскільки він рухався зі швидкістю 105 км.год. Накладено даною постановою штраф в сумі 510 гривень. Не погоджуючись із даною постановою, зазначав, що він дійсно 11.07.2020 року рухався з м.Полтави в м.Харків на автомобілі Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 . Був зупинений інспектором Ничик В.М. за нібито перевищення швидкості, за його вимогою, йому було продемонстровано фотознімок з приладу Трукам на відстані 810 м та повідомили, що цього достатньо для складання постанови. Коли він почав наполягати на розгляді справи, інспекторами було допущено хамське спілкування, інспектор, що склала постанову йому не представлялась, не зазначала де розглядає справу, не озвучила прийняте рішення. Також, з продемонстрованого фото не вбачається відстань в 810 м від місця початку населеного пункту Гонтів Яр. Після складання постанови він поїхав далі.

На під`їзді до посту поліції Валки, інспектори поліції, що перебували на посту, зупиняли всі автомобілі. Зупинили автомобіль його товариша, що рухався разом із ним, начебто зупинили і його автомобіль. Він зупинився на посту на узбіччі, біля запаркованого військового автомобіля, на відстані 2-3 метри від проїжджої частини, яка не відділена розміткою, де вже немає асфальтного покриття та відсутні пішохідні тротуари, газони. Коли він вийшов з автомобіля до нього підбіг знову інспектор ОСОБА_2 , казав, що він нібито різко загальмував, та він винесе постанову про зупинку на пішохідному переході, також казав, що у нього є всі дані, на кого писати постанову. Весь час спілкування він підвищував на нього голос, порушив порядок розгляду справи, запитав чи буде він отримувати копію постанови, потім вручив постанову та поїхав, при цьому копія постанови була дуже погана та йому навіть не було відомо, за що на нього наклали стягнення.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що Департамент поліції не погоджується із позовом та вважає його необґрунтованим та невмотивованим. Так, 11.087.2020 року о 08.48 годині на АД М-03 (Київ-Харків-Довжанський), інспектором взводу №2 роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Рябець Вікторією Олександрівною було винесено постанову серії ЕАМ №2807113 відносно позивача, який 11.07.2020 року о 08.36 годині в населеному пункті «Гонтів Яр», керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 105 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 55 км/год. Вимір швидкості проведений за допомогою лазерного вимірювача TruCAM LTI 20/20ТС000755. Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Фотодоказом скоєння правопорушення є паперова роздруківка з назвою файл _0711_083544.jmf. До суду разом із відзивом додано паперову роздруківку файлу та диск з відеозаписом. Посилались на правомірність використання приладу TruCAM LTI 20/20, наявність свідоцтва про повірку даного технічного пристрою. Тому, інспектором Рябець В.О., з дотриманням вимог ст.ст.280, 251, 252 КУпАП було винесено відповідну постанову про накладання адміністративного стягнення, при цьому позивача було ознайомлено з його процесуальними правами, з матеріалами справи, та вирішено питання про притягнення до відповідальності у виді штрафу.

За другою постановою, зазначено, що 11.07.2020 року о 09 годині 24 хвилини на трасі М-03 (Київ-Харків-Довжанський) км 429, інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП Ничиком Володимиром Миколайовичем було винесено постанову серії ДП 18 №468427 відносно позивача, який 11.07.2020 року об 09 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п.15.9.г. ПДР України. Зазначеним пунктом введено заборону для водіїв здійснювати зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Скоєне правопорушення підтверджується відеозаписом, який наданий до відзиву. Також, зазначали, що порушення відповідачем вимог ст.279 КУпАП само по собі не може слугувати підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Посилались на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18, постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі №825/2328/16.

Фактичні обставини справи та наявні відеозаписи скоєних правопорушень позивачем дають підстави для висновку про те, що відповідачем не було порушено процедуру розгляду справи таким чином, щоб таке порушення могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Також, просили врахувати, що за зверненням позивача щодо скасування постанов патрульної поліції, було проведено перевірку та за її результатами підстав для скасування постанови ДП 18 №468427 не встановлено. Просили не приймати до уваги доказ у вигляді відеозапису від позивача ОСОБА_1 , оскільки він не був доданий до позову в порушення вимог ст.ст. 79, 161 КАС України. Враховуючи наведені обставини, докази, які надані відповідачем у вигляді паперової роздруківки, відеозаписів, просили в задоволенні позову відмовити.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що строк звернення до суду ним дотримані, оскільки він спочатку звертався до УПП в Харківській області, а після тримання відповіді, звернувся до суду. Також звертав увагу на те, що в доповідній записці за результатами перевірки його скарги невірно зазначено дату вчинення ним нібито правопорушення, а на оглянутих відеозаписах взагалі нічого не зрозуміло, відеозапис по ОСОБА_3 взагалі наданий з іншим автомобілем.

В судовому засіданні позивач доводи свого позову підтримав, просив його задовольнити, зазначав, що дійсно, 11.07.2020 року він рухався на автомобілі Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , його зупинили працівники поліції, за нібито перевищення швидкості. Вважав, що доказів порушення швидкісного режиму, не було надано. Відстань від знаку населений пункт до місця його зупинки працівниками поліції не вимірювалась, тому стверджувати, що він порушив швидкісний режим саме в межах міста не є можливим. Про це він повідомляв під час складання постанови. Окрім того, зазначав, що в постанові зазначено нібито показники приладу, що вимірюють його швидкість на відстані 810 метрів, при цьому, за допомогою навігатора, його знайомий перевірив відстань, та вона склала 800 метрів, тобто на 10 метрів менша, тому приймати до уваги відповідній доказ не є можливим. Звертав увагу на те, що на фото файлі не зафіксовано хто саме перебував за кермом, місце знаходження знаку по відношенню до його транспортного засобу, а також, на саме розташування знаку, який знаходиться обабіч дороги, в кронах дерев, та враховуючи вузьку дорогу, фуру яка рухалась попереду нього, він не побачив цей знак взагалі, а також оскільки фура рухалась повільно, він значно збавив швидкість та рухався за нею також повільно. Після складання постанови він поїхав далі.

На під`їзді до посту поліції Валки, було зупинено автомобіль його знайомого, оскільки вони рухались на трьох автомобілях, він також зупинився, але місцем його зупинки стала ділянка дороги на узбіччі, біля запаркованого військового автомобіля, на відстані від проїжджої частини, яка не містить чіткої розмітки відділеної від дороги, та де вже немає асфальтного покриття. Дійсно бачив знак, але розмітка пішохідного переходу такою дуже погана, окрім того, коли він зупинявся, враховував, що там перебуває військовий автомобіль, що також припаркований. Не погоджувався з тим, що він допустив порушення.

Під час складання обох постанов було порушено порядок розгляду справ.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши доводи позивача, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є зареєстрованим по АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови серії ЕАМ №2807113 від 11.07.2020 року - 08.48.53 години, що винесена інспектором лейтенантом поліції Рябець В.О. 4 батальйон, 6 рота, УПП в Харківській області, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4. ПДР України, а саме за перевищення водієм транспортного засобу встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на 50 кмгод, за обставин 11.07.2020 року о 08.36.54, 423 км, водій керуючи транспортним засобом рухався в населеному пунктів Гонтів Яр із швидкістю 105 км/год, чи перевищив встановлене обмеження швидкості на 55 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20ТС000755. За даною постановою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до постанови серії ДП18 №468427 від 11.07.2020 року - 09 годині 24 хвилини, що винесена інспектором лейтенантом поліції Ничиком В.М. 4 батальйон, 6 рота, 1 взвод УПП в Харківській області, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.15.9.г. ПДР України, а саме за здійснення зупинки по Харківській об`їзній дорозі М-03 на пішохідному переході. За даною постановою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Що стосується строків оскарження постанов про накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач просив поновити строк на оскарження постанов, про що подав відповідну заяву та зазначав, що обидві постанови датовані 11.07.2020 року, до суду позивач звернувся із позовом 27.07.2020 року. Проте, як вбачається з досліджених копій відповідей, позивач скористався своїм право на оскарження прийнятих постанов до Управління патрульної поліції в Харківській області, звертався із скаргами 13.07.2020 року, згідно до наданих відповідей на скарги від 22.07.2020 року, позивачу було відмовлено у скасування постанов та рекомендовано оскаржити рішення у відповідності до вимог діючого законодавства. Тобто, позивач скористався досудовим порядком вирішення спору. Після отримання ним відповіді про відсутність підстав для скасування постанов в позасудовому порядку 22.07.2020 року, протягом 10 днів, встановлених для оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для поновлення строку на оскарження прийнятих постанов.

Оцінюючи доводи сторін щодо правомірності прийнятих постанов, про накладання адміністративного стягнення суд виходять з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, судом досліджувались докази, якими спростовуються або підтверджуються доводи суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення швидкісного режиму транспортного засобу, здійснення зупинки на пішохідному переході.

Щодо правомірності накладання адміністративного стягнення за постановою серії ЕАМ №2807113 від 11.07.2020 року.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту перевищення максимальної швидкості, зазначеної в п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено відповідні дорожні знаки 3.29, 3.31, 5.47, 5.48. У такому випадку факт вчинення адміністративного правопорушення повинен бути підтвердженим: зафіксованою відповідними технічними засобами швидкості транспортного засобу; самого транспортного засобу (марка, модель, державний номерний знак);

місце вчинення адміністративного правопорушення (зафіксована ділянка дороги, на якій встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, 5.47, 5.48). Відсутність одно із перелічених документально підтверджених фактів виключає подію адміністративного правопорушення.

Судом оглянуто наданий фотознімок позивачем відрізку автошляху, де наявний знак «Гонтів Яр». Зазначений знак знаходиться обабіч дороги серед крон дерев, дорога має дві полоси руху.

Позивач не оспорював факту правомірності використання технічного приладу під час фіксації порушення швидкісного режиму та його сертифікації. Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2019 року №3423-07/8165-03 надано роз`яснення щодо можливості використання в роботі приладу TruCAM та встановлено термін їх сертифікації. Відповідно до наданої копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що чинне до 18.11.2020 року №22-01/17314 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20ТС000755, пройшов сертифікацію, діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +- 2 км/год до 200 км/год..

З наданої роздруківки файлу _0711_083544.jmf. вбачається, що 11.07.2020 року о 08.35.44. інспектором Рябець зафіксовано швидкість транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме 105 км/год, при цьому, дистанція становить 801,5 метрів, наведено координати.

В судовому засіданні за даними обставинами був допитаний свідок ОСОБА_4 , який суду пояснив, що він та його два знайомих рухались на трьох автомобілях по дорозі в бік міста Харкова. Він та ще один знайомий на автомобілях здійснили обгін фури, яка рухалась попереду, а потім побачили, що автомобіль під керуванням позивача зупинили поліцейські. Знак населеного пункту він бачив вже після обгону автомобіля. Коли позивач саме проводив обіг фури, він не бачив, але працівники поліції підчас складання постанови стверджували, що позивачем допущено порушення швидкісного режиму саме в межах населеного пункту, доказів цього не надавали. Після складання постанови, він дійсно проїхав з місця перебування автомобіля працівників поліції до знаку, який означає початок населеного пункту, відстань за його навігатором склала 800 метрів, але доказів того, що саме в зоні дії знаку позивач допустив перевищення швидкості, не надавалось, вони на це зазначали працівникам поліції.

Також, судом оглянуто наданий відповідачем відеозапис порушення, але на оглянутому відеозапису зафіксовано інший автомобіль з номерними знаками НОМЕР_2 , і темну пору доби.

Не містить наданий файл, оглянутий відеозапис даних про розташування знаку населеного пункту, відстані, на якій його розміщено.

З урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а постанова підлягає скасуванню.

Щодо правомірності накладання адміністративного стягнення за постановою серії ДП18 №468427 від 11.07.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками,

п.8.2. ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками. П.15.1. ПДР України передбачено зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно з п. 15.9. «г» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Стоянка забороняється в місцях, де заборонена зупинка.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 , 5.35.2 , 5.36.1 , 5.36.2 , 5.37.1 , 5.37.2 , дорожньою розміткою 1.14.1 , 1.14.2 , 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч; Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу;

Також, п.33. ПДР України визначено Дорожні знаки, за п.33.5 ПДР України до інформаційно-вказівних знаків відноситься знак 5.35.1, що встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а також знак 5.35.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу. Відповідно до п.34.1 горизонтальна розмітка має таке значення: п.1.14.1 («зебра») - позначає нерегульований пішохідний перехід.

Судом оглянуто наданий фотознімок з стаціонарної камери на посту поліції, оглянуто відеозапис наданий відповідачем, а також відеозапис наданий позивачем, на яких чітко вбачається, що автомобіль позивача дійсно зупинився саме на пішохідному переході, праворуч знаходиться знак «Пішохідний перехід». Доводи позивача про те, що він зупинився оскільки там не було розмітки, спростовуються оглянутим відеозаписом, де чітко зафіксовано пішохідну розмітку (зебру) на дорозі, де перебуває автомобіль позивача. Також, судом не приймаються доводи позивача в частині того, що там же був розміщений військовий автомобіль з порушенням, оскільки предметом розгляду даної справи є саме допущене порушення ПДР з боку позивача. Факт порушення позивачем пункту 15.9 «г» ПДР, зафіксований відеокамерою, є настільки очевидним, що не потребував додаткових замірів. Автомобіль позивача перебуває саме на зебрі.

Враховуючи наведене, суд не вбачається підстав для скасування даної постанови, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також, оцінюючи доводи позивача в частині порушення процедури розгляду інспекторами, суд не погоджується, що було допущено порушення, що є окремою підставою для скасування. Так, з оглянутих відеозаписів вбачається, що під час складання постанови інспекторами було дотримано встановлену Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, процедуру, було повідомлено позивача про вчинене ним порушення, було роз`яснено права, надана можливість оглянути докази вчинення правопорушення, вручені копії постанов.

При цьому, в пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, та як вбачається з оглянутих відеозаписів, що були надані, як стороною позивача, так і стороною відповідача, працівники поліції поводили себе ввічливо, не підвищували голос, як на це посилався позивач, при цьому, навпаки, саме з боку позивача та пасажира, що перебував поряд із ним в автомобілі під час складання постанови за порушення швидкісного режиму, допускалось некоректне спілкування з представниками поліції. Сам позивача, під час складання постанови за зупинку на пішохідному переході, також некоректно висловлювався на адресу інспектора.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір сумі 420 гривень 40 копійок. Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме скасування однієї постанови про накладання адміністративного стягнення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволених позовних вимог, а саме в сумі 210 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст.122, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду із відповідним позовом.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2807113 від 11.07.2020 року, що винесена інспектором лейтенантом поліції Рябець В.О. 4 батальйон, 6 рота, УПП в Харківській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП, - закрити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії ДП18 №468427 від 11.07.2020 року, що винесена інспектором лейтенантом поліції Ничиком В.М. 4 батальйон, 6 рота, 1 взвод УПП в Харківській області, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 210 (двісті десять) гривень 20 копійок.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 26.11.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевській районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя О.В. Бугера