Справа № 340/3094/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 340/3094/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №10-3233/15-20-сг від 12.03.2020 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області, прийнятий за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства на території Демидівської сільської ради (за межами населеного пункту) Вишгородського району Київської області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року по справі №340/3094/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частковою

Визнано протиправним та скасовано Наказ №10-3233/15-20-сг від 12.03.2020 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області, прийнятий за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства на території Демидівської сільської ради (за межами населеного пункту) Вишгородського району Київської області та прийняти рішення з урахуванням висновків суду (а.с. 39-41).

16 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. (а.с. 45-46).

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №340/3094/20 заяву Позивача задоволено частково та присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн. (а.с. 54-55).

Позивач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених вимог, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 64-67).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції та задовольнити заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції в порушення принципу змагальності з власної ініціативи та на власний розсуд суттєво зменшив розмір компенсації на правову допомогу та не обґрунтував суму компенсації в розмірі 500 грн., яка, на думку суду першої інстанції, є достатньою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Позивача, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або Третьою особою.

Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді першої інстанції у загальному розмірі 8000 грн. Позивачем надано:

- копію договору про надання правничої допомоги №01/08-20 від 01.08.2020 року;

- копію акту прийому-передачі №1109 від 11.09.2020 року;

- копію рахунку;

- копію квитанції №1/09-11 на суму 8000 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між адвокатом Сичовим А.Ю. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги від 01 серпня 2020 року, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Адвокат відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу, визначену п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору за надання правничої допомоги за цим договором Сторони встановили оплату: погодинну оплату 800 грн./год.

З акту прийому-передачі №1109 від 11.09.2020 року випливає те, що адвокатом були надані наступні послуги:

- інші види правової допомоги: ознайомлення з наданими Клієнтом матеріалами справи. Консультація клієнта 60 хв. 800 грн.;

- розроблення та підготовка документів: Детальний аналіз матеріалів справи. Ознайомлення з судовою практикою, підготовка адміністративного позову про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області №10-3233/15-20-сг від 12.03.2020 та необхідних для звернення до Кіровоградського окружного адміністративного суду документів 360 хв. 4800 грн;

- розроблення та підготовка документів: аналіз відзиву ГУ Держгеокадастру у Київській області на позов та підготовка відповіді на відзив 180 хв. 2400 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є наказ Відповідача про відмову у наданні Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про приналежність даної справи до категорії типових справ та про незначну складність останньої.

Проаналізувавши доводи учасників справи та матеріали даної справи суд апеляційної інстанції, з урахуванням співмірності витрат на правову (правничу) допомогу із обсягом складених адвокатом в межах цієї адміністративної справи документів, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, у загальному розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Щодо посилання Позивача стосовно того, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, а оскільки Відповідачем не подавалось таке клопотання, то суд першої інстанції не мав права самостійно зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 7, 8, 9 ст. 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами ч.7, 8, 9 ст. 139 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, а тому посилання Позивача щодо неможливості суду самостійно зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №340/3094/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов