Справа № 160/12534/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/12534/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

представників відповідача: Єгорова А.Є., Кузнецова М.О.,

представника позивача: Маліновської А.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Юрков Е.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/12534/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Офісу великих платників ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

12 грудня 2019 року Приватне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля звернулось з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС, в якій позивач просив:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 р. № Офісу великих платників податків ДПС в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість", код платежу 14060100, у розмірі 53331157,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 35554105,00 грн. та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17777052,50 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Л.К.О." (код за ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 р. № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 53331157,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 35554105,00 грн. та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17777052,50 грн., по взаємовідносинам з ТОВ "Л.К.О." є протиправним, складеним без урахування фактичних обставин справи та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі необґрунтованих висновків акта перевірки від 05.08.2019 року № 96/28-10-46-17/00178353. Вказує, що висновки перевірки про заниження податку на додану вартість на суму 35554105,00 грн. по операціям з придбання товару у контрагента ТОВ "Л.К.О.", які ґрунтуються на нереальності правовідносин з вказаним контрагентом-постачальником, є невірним, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Позивач зазначає, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентом у період, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент спірних правовідносин вказаний контрагент-постачальник мав необхідний обсяг правосуб`єктності та був зареєстрований як платник податку на додану вартість. Також заперечує обізнаність щодо поведінки контрагента та будь-яку злагодженість дій, а чинним законодавством не передбачено обов`язок платника податку, а також не надано йому право перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах. Вказує, що дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про проінформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій, отже вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарських операцій чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019р. № Офісу великих платників податків ДПС в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість", код платежу 14060100, у розмірі 53 331 157,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 35 554 105,00 грн. та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17 777 052,50 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Л.К.О." (код за ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в ході податкової перевірки з урахуванням наявної податкової інформації відповідачем було встановлено, що господарські операції позивача із контрагентом, які мали місце у період, охоплений перевіркою, не мали на меті реальне настання наслідків ними обумовлених. Відповідач зазначає, що здійснення господарських операцій не підтверджується належними документами бухгалтерської звітності, а контрагент не має достатнього обсягу матеріально-технічної бази для надання відповідних послуг, поставки товару. Крім того, відповідач зазначає, що згідно наявної податкової інформації контрагенти позивача є фігурантами по кримінальним провадженням, що вказує на фіктивність господарських операцій за рахунок яких позивачем зменшено податкове навантаження.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що правомірність формування податкового кредиту підприємства підтверджена належними та допустимими доказами документами первинної бухгалтерської звітності, тому, суд першої інстанції, на думку позивача, дійшов обґрунтованого висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 30.03.2018 року по 22.07.2019 року Офісом великих платників податків ДФС відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 77.1, п.77.6 ст. 77, п. 82.1 ст.82 Податкового кодексу України, на підставі наказу Офісу великих платників податків ДФС від 14.03.2018 року № 434 було проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з питань дотримання вимог податкового законодавства з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р., валютного законодавства з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р., з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки 05.08.2019 року складено акт № 96/28-10-46-17/00178353, у висновку якого зазначено про встановлення порушень, зокрема:

п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2 ст.198, п. 200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на суму 93 444 791 грн., в тому числі по періодам: жовтень 2014 року 72 667 грн., листопад 2014 року 13 232 грн., січень 2015 року 2 500 грн., лютий 2015 року 15 037 грн., березень 2015 року - 7 255 грн., квітень 2015 року 15 433 грн., травень 2015 року -47 097 грн., червень 2015 року 5 930 грн., липень 2015 року 34 800 грн., серпень 2015 року 68 967 грн., вересень 2015 року 95 896 грн., жовтень 2015 року 47 520 грн., листопад 2015 року 399 037 грн., березень -136 423 грн., травень 2016 року 15 766 336 грн., червень 2016 року 52 273 865 грн., липень 2016 року 3 101 112 грн., серпень 2016 року 3 057 418 грн., жовтень 2016 року 3 166 360 грн., листопад 2016 року 378 852 грн., грудень 2016 року - 923 874 грн., січень 2017 року 1 379 746 грн., липень 2017 року - 12 209 281 грн., листопад 2017 року - 81 758 грн., грудень 2017 року - 112 512 грн.

В пункті 3.4.22 акта перевірки викладено висновки про результати перевірки з питання достовірності формування податкового кредиту з ПДВ та витрат під час декларування фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Л.К.О." за травень, червень 2016 року, березень 2017 року.

На підставі акта перевірки № 96/28-10-46-17/00178353 від 05.08.2019 року Офісом великих платників податків ДПС 02.10.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 року № (форма Р), яким збільшено ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість у розмірі 139 955 904,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 93 303 936,00 грн., за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) 46 651 968,00 грн., зокрема по взаємовідносинам з ТОВ "Л.К.О.": за податковими зобов`язаннями у розмірі 35554105,00 грн. та за штрафами (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 17777052,50 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням рішенням ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулось до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами документами первинної бухгалтерської звітності, позивачем доведено правомірність формування податку на додану вартість за рахунок господарських відносин з ТОВ «Л.К.О.» у періоді, що перевірявся, відтак, податкові повідомлення рішення прийняті у відношенні позивача є такими, що прийняті без дотримання вимог Закону та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать, що 2.04.2016 року між ТОВ Л.К.О. (постачальник) та ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля (покупець) було укладено договір поставки № 2171-ПУ, предметом якого є: постачання сільськогосподарської продукції, яка визначається сторонами у специфікаціях (товар). Кількість, асортимент визначаються у специфікаціях, які є невід`ємними його частинами.

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2016 р. до договору поставки № 2171-ПУ від 12.04.2016 р. визначено, що договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 р., у частині взаєморозрахунків до їх повного завершення.

Згідно додаткової угоди від 12.04.2016 р., постачальник відповідно до статті 667 Цивільного кодексу України зберігає товар покупця до моменту його вивозу на власних або орендованих складах та протязі 90 днів. Вартість зберігання врахована у вартості товару. Продавець зобов`язаний навантажити товар у транспортний засіб перевізника. Продавець виступає вантажовідправником у взаємовідносинах з перевізником.

Сторонами було погоджено: специфікацію № 1 від 12.05.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 1575000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 2 від 12.05.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 28992000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 3 від 30.05.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 15288750 грн. (з ПДВ), специфікацію № 4 від 01.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 21517500 грн. (з ПДВ), специфікацію № 5 від 02.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 45300000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 6 від 03.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 11325000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 7 від 03.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 2265000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 8 від 03.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 11325000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 9 від 09.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 5625000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 10 від 09.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 6750000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 11 від 20.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 11250000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 11/1 від 20.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 4363200 грн. (з ПДВ), специфікацію № 12 від 23.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 90000000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 12/1 від 22.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 7696500 грн. (з ПДВ), специфікацію № 13 від 30.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 34656000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 13/1 від 30.06.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 8664000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 14 від 06.07.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 43320000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 15 від 06.07.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 10755000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 15/1 від 06.07.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 881250 грн. (з ПДВ), специфікацію № 16 від 06.07.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 8604000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 17 від 16.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 15078000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 18 від 16.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 4326000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 19 від 18.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 10965000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 20 від 16.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 21912000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 21 від 25.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 14616000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 21/1 від 25.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 2175000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 22 від 26.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 33165000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 23 від 30.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 912000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 24 від 30.08.2016 р. на товар: олія соняшникова нерафінована не виморожена І ґатунку, українського походження, врожаю 2015 року, на суму 57600000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 25 від 20.01.2017 р. на товар: макуха соняшникова врожаю 2016 року, на суму 1056000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 26 від 20.01.2017 р. на товар: олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, на суму 36960000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 27 від 31.01.2017 р. на товар: шрот соняшниковий гранульований з насіння соняшнику врожаю 2016 року, на суму 36960000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 28 від 31.01.2017 р. на товар: олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, на суму 6984000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 29 від 31.01.2017 р. на товар: олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, на суму 11550000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 30 від 02.02.2017 р. на товар: олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, на суму 75438000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 31 від 02.02.2017 р. на товар: олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, на суму 11280000 грн. (з ПДВ), специфікацію № 32 від 31.01.2017 р. на товар: шрот соняшниковий гранульований з насіння соняшнику врожаю 2016 року, на суму 14175000 грн. (з ПДВ).

ТОВ Л.К.О. на адресу позивача було поставлено товар (олія соняшникова нерафінована врожаю 2015 року, олія соняшникова сира нерафінована врожаю 2016 року, шрот соняшниковий), що підтверджено податковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи (том 3 а.с. 82-241), видатковими накладними (том 3 а.с. 242 - том 4 а.с. 178), актами прийому-передачі товару (том 4 а.с. 179-238), якісні посвідчення на олію соняшникову за підписом керівника лабораторії ПАТ Ніжинський жиркомбінат (том 4 а.с. 239 том 5 а.с. 3, том 5 а.с. 16, 44-46, 67-250, том 6 а.с. 1-54), посвідченням про якість на олію соняшникову нерафіновану за підписом лаборанта ПрАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод (том 5 а.с. 4-15, 41-43, 47-57), посвідченням якості виданого виробничою лабораторією ТОВ Солома (том 5 а.с. 17-40, 58-66).

Постачання товару здійснювалось перевізником ТОВ Бєл-транс за рахунок замовника товару (комісіонера ТОВ БАЗ за договором комісії № 2169-ПУ від 12.05.2016 р., укладеного з комітентом ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля), вантажовідправником якого виступало ТОВ Л.К.О., вантажоодержувачем є: ТОВ Дельта Вілмар, що підтверджено товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (том 6 а.с. 55-250, том 7 а.с. 184), а також вантажоодержувачем було: ТОВ Рисоил Юг, що підтверджено товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (том 7 а.с. 185-243).

Так, судом встановлено, що 12.05.2016 року ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, як комітентом, було укладено договір комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 2169-ПУ з ТОВ БАЗ, за яким комітент доручає, а комісіонер зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента угоди з продажу сільськогосподарської продукції за межами України.

Судом було досліджено погоджені між ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля та ТОВ БАЗ специфікації на товар, акти приймання-передачі продукції з якості і кількості, звіти комісіонера, вантажно-митні декларації на експорт товару, в додатку до графи 9 яких значиться ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля (олія соняшникова сира нерафінована) відправником (експортером) ТОВ БАЗ (том 8 а.с. 39-250 том 9 а.с. 83).

Також рішенням господарського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року у справі № 905/2046/18 встановлено виконання ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля зобов`язань за договором комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 2169-ПУ від 12.05.2016 року, а також відсутність виконання зобов`язань ТОВ БАЗ зі сплати грошових коштів за реалізовану продукцію, у зв`язку з чим, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗ на користь Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля заборгованість за договором комісії № 2169-ПУ від 12.05.2016 р. у розмірі 209028213,30 грн., 3% річних у розмірі 8407442,44 грн., індекс інфляції у розмірі 22593465,47 грн.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення господарського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року у справі № 905/2046/18 набуло законної сили 03.05.2019 року.

Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ Л.К.О. підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про заниження позивачем ПДВ, сплачених в ціні товару, поставленого на адресу позивача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час проведення перевірки, податковим органом зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства з огляду на аналіз податкової інформації про відсутність у контрагентів позивача трудових та матеріальних ресурсів.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах І Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), а саме: … коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

Фіктивність господарських операцій може бути встановлена лише судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з надання послуг позивачеві, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.

Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з його контрагентами.

Щодо доводів відповідача про неможливість здійснення ТОВ «Л.К.О.» поставки товару на адресу позивача з огляду на те, що контрагенти ТОВ «Л.К.О.» є фігурантами по кримінальним провадженням, суд апеляційної інстанції зазначає наступне, що сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Відповідний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду 27 березня 2018 року у справі №816/809/17.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача або його контрагентів, який би набрав законної сили, під час проведення перевірки, контролюючим органом не надано, а сам по собі факт порушення вказаних кримінальних проваджень не може слугувати належним доказом фіктивності досліджуємих господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача у вигляді нереальності чи фіктивності відповідних господарських операцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків, за цих обставин висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій, що викладені в Акті перевірки щодо взаємовідносин позивача з його контрагентами, які вказані фігурантами вищезазначених кримінальних справ, є необґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення адміністративного позову ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не існує.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,-

п о в т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року в адміністративній справі №160/12534/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена 19.11.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай