Справа № 298/1302/20
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/1302/20
Номер провадження 2-а/298/34/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Лютянської М.С.

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Кувіка Віктора про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Кувіка Віктора про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження у справі. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 29 вересня 2020 року близько 17 ої години між населеними пунктами с. Чорноголова Великоберезнянського району та с. Дубриничі Перечинського району, вона керуючи автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_1 , потрапила в дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої її автомобіль отримав механічні пошкодження. На місці події приїхали працівники поліції, а саме поліцейські сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області. Протягом двох годин працівники поліції складали адміністративні матеріали. Для складання адміністративних матеріалів вона надала їм посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу яким вона керувала та страховий поліс. З адміністративними матеріалами їй не дали ознайомитись. Схему дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції не склали. Дали їй підписати якісь постанови. Після цього її відпустили повернувши документи. Вдома вона ознайомилась детально із документами, які їй надали працівники поліції і зрозуміла, що під час вищевказаного інциденту працівники поліції винесли на неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 223169, в якій вказали, що ніби-то 29.09.2020 року о 17 год. 20 хв. в між с.Чорноголова та с.Дубриничі я керуючи вищевказаним транспортним засобом здійснила ДТП, та не надала для пред`явлення посвідчення водія, притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст.126 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 29.09.2020 року серії БАБ № 223169 та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Окрім цього вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням її прав та правових гарантій. Постанову винесено на місці вчинення правопорушення (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення ніби-то було вчинено.

ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова є безпідставною, а висновок про її вину не відповідає дійсності і ґрунтується на припущеннях, оскільки свою вину вона не визнає, Правил дорожнього руху не порушувала. В оскаржуваній постанові не наведено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів (пояснень позивача) на які вона посилається, а відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи. На підставі наведеного позивачка просить її позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши про причини своєї неявки.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача, відповідач виніс постанову серії БАБ № 223169 від 29.09.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 29.09.2020 о 17 год. 20 хв. . в між с.Чорноголова та с.Дубриничі я керуючи вищевказаним транспортним засобом здійснила ДТП, та не надала для пред`явлення посвідчення водія, чим скоїла, тобто допустила адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вимог Правил дорожнього руху не порушувала.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст.19 ч.1 п.1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п.3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст.7 КУпАП).

Згідно ст.ст. 245,252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч.2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дані обставини, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана нею постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Кувіка Віктора про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 223169 від 29 вересня 2020 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Кувіка Віктора про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча М.С. Лютянська