Справа № 520/13734/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р. № 520/13734/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області стосовно не виконання обов`язку з нарахування та виплати в повному обсязі пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту поновлення, а саме починаючи з 01.10.2015р., у розмірі передбаченому законодавством з усіма нарахуваннями, перерахунками, індексаціями та надбавками, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також здійснювати нарахування та виплату пенсії на визначений цією особою банківський рахунок, відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з виплатою компенсації розрахованої за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", за невчасно отримані та неотримані суми пенсійних виплат, як частини доходу, за період невиплати з 01.10.2015р. по дату фактичної виплати усієї суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 у листопаді 2015 року виїхав до держави Ізраїль, де зараз перебуває на консульському обліку в посольстві України. Позивач перебував на пенсійному обліку, як пенсіонер, та отримував пенсію за віком. Для поновлення пенсійних виплат ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 р. по справі № 520/3441/19 зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , з моменту припинення, а саме, починаючи з 01.10.2015 року. Однак, після поновлення пенсійних виплат позивачу, розмір пенсійних виплат не відповідає діючому законодавству України. За таких обставин, ОСОБА_1 був змушений звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із проханням здійснювати нарахування та виплату його пенсійних виплат у розмірі передбаченому законодавством з усіма перерахунками, індексаціями та надбавками, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також здійснювати нарахування та виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2020 № ВЕБ-20001-Ф-С-20-012450 було повідомлено позивача, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019р. по справі № 520/3441/19 пенсію за період з 01.03.2016 (з місяця, наступного за місяцем, за який були виплачені кошти у 2015 році) по 31.01.2020 на загальну суму 49303,00 грн. було виплачено у лютому 2020 року через поточний рахунок, відкритий ОСОБА_1 у банку, а виплати здійснюються у розмірі, який був встановлений 01.10.2015 р. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, 10.11.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 по справі № 520/3441/19, ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії з 01.10.2015 у розмірі, який був встановлений на момент її припинення. Відповідно до матеріалів, наявних у пенсій справі ОСОБА_1 , страховий стаж позивача становить 30 років 07 місяців 01 день, що є меншим ніж стаж, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058. Додаткових документів щодо стажу роботи позивач до управління не надавав. Враховуючи вищезазначене, розмір пенсії позивача є меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, оскільки встановлений у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в Україні та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У листопаді 2015 року позивач виїхав до Держави Ізраїль, де зараз перебуває на консульському обліку в посольстві України. Враховуючи зазначене, відповідач припинив виплату пенсії ОСОБА_1 .

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 по справі № 520/3441/19 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити виплати пенсії ОСОБА_1 , з моменту припинення, а саме починаючи з 01.10.2015.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , з моменту припинення, а саме, починаючи з 01.10.2015 року.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 по справі №520/3441/19 залишено без змін.

Вказане рішення набрало чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 , з моменту припинення, а саме починаючи з 01.10.2015, у розмірі, в якому було припинено виплату, на підставі наявних у пенсійній справі документів.

Отже, підставою для звернення позивача із заявленим позовом слугували обставини того що відповідачем при поновленні виплати пенсії не враховано вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії, не врахований показник середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до пенсійного органу, не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії відповідача в даній справі є самостійним предметом позову та не пов`язані з виконанням судового рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19, оскільки дане рішення, предметом розгляду якого було питання щодо наявності у позивача права на поновлення виплати пенсії, виконано в повному обсязі.

Перевіряючи наявність правових підстав для збільшення розміру поновленої позивачу пенсії, згідно зазначених вимог, суд наголошує, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, яким регулюються спірні правовідносини, мав деяку різницю в редакції, протягом періоду за який було поновлено пенсію позивачу за рішенням суду, а саме з 01.10.2015, а тому вважає за необхідне навести норми цього Закону в редакції, яка була чинна на дату поновлення позивачу пенсії, а також редакцію цього закону зі змінами, яка діяла протягом періоду, за якій поновлено пенсію позивачу.

Відповідно до редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, яким регулюються спірні правовідносини станом на час поновлення, тобто на 01.10.2015, статтею 42 вищезгаданого закону було передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції, зі змінами від 11.10.2017 року, які діють до теперішнього часу) для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, у вказаній редакції, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

При визначенні мінімального розміру пенсії за віком та збільшенні мінімальної пенсії за віком, передбачених абзацами першим і другим частини першої, частинами другою і третьою цієї статті, до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого і третього частини першої, частини третьої цієї статті, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, згідно п. 4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивача була призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 08.07.2011 року.

Проте, в порушення наведених вище вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем після поновлення виплати позивачу пенсії не здійснюється підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з моменту припинення, а саме, починаючи з 01.10.2015, всього в розмірі 1049,00 грн. і як пояснив відповідач, позивачу поновлено пенсію у розмірі, в якому було припинено виплату, на підставі наявних у пенсійній справі документів. Згідно протоколів перерахунку пенсії позивача пенсія позивача станом на час розгляд справи також становить 1049,00 грн.

Разом з цим, згідно із Законами України про Державний бюджет на відповідні роки - 2015-2019 р.р., прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2015 року складає 949 гривень, з 1 вересня 2015 року складає 1074 гривні, з 1 січня 2016 року складає 1074 гривні, з 1 травня 2016 року складає 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року складає 1247 гривень, з 1 січня 2017 року складає 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні, з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень, з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Однак, згідно розрахунків пенсії ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідачем взагалі не здійснюється перерахунок пенсії позивача після поновлення її виплати у відповідності до вимог ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так само, в порушення ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не проводиться перерахунок пенсії позивача після поновлення її виплати за постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

При цьому, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень прав позивача, як пенсіонера, якому поновлено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Суд зазначає, що ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає автоматичне підвищення та перерахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування подібних норм права висловлена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі № 420/3507/19.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Окрім викладеного, суд наголошує, що недопустимість дискримінації, в тому числі, щодо пенсійного забезпечення осіб в залежності від місця їх проживання була неодноразово констатована Європейським судом з прав людини, зокрема, у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року.

Отже, враховуючи встановлення судом у даній справі допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії та щодо не підвищення розміру пенсії позивача згідно вимог чч.2,3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з урахуванням ч.2 ст. 9 КАС України з метою ефективного та повного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 після поновлення її виплати за постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо не підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд вважає необхідним покласти на відповідача зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з дати поновлення її виплати - з 01.10.2015 року для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та з 01.10.2015 року здійснити підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо вимоги позивача здійснювати нарахування та виплату пенсії на визначений цією особою банківський рахунок, суд зазначає наступне.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що до липня 2020 року виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась через банківську установу ПАТ КБ «ПриватБанк», проте, з липня 2020 року виплата здійснюється через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта». Відповідачем у відзиві також зазначено, що виплата пенсії позивачу здійснюється через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» з підстав того, що наявний в матеріалах пенсійної справи паспорт є недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний закордонний паспорт позивача №PU421924, згідно якого датою закінчення строку дії є 13.12.2029 р. (а.с.27), відповідно, виплати пенсії через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» з підстав недійсності паспорту є необґрунтованою. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснювати нарахування та виплату пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок, що узгоджується з приписами чинного законодавства.

Стосовно вимог позивача зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з виплатою компенсації розрахованої за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", за невчасно отримані та неотримані суми пенсійних виплат, як частини доходу, за період невиплати з 01.10.2015р. по дату фактичної виплати усієї суми пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-III, передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Згідно статті 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159, слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Таким чином, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.10.2015 року може бути виплачена позивачу у тому ж місяці, у якому буде здійснюватися виплата заборгованості за відповідний період.

Враховуючи, що виплата пенсії позивачу здійснюється після поновлення виплати без проведення перерахунку пенсії та без підвищення розміру згідно вимог чч.2,3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто, в неправильному розмірі, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з виплатою компенсації розрахованої за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", є передчасною та не підлягає задоволенню, а право позивача щодо її отримання може буде порушеним після здійснення перерахунку пенсії та виплати заборгованості за відповідний період, та лише за умови не виплати компенсації у тому ж місяці.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 після поновлення її виплати за постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 у справі №520/3441/19 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо не підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з дати поновлення її виплати - з 01.10.2015 року, з урахуванням виплачених сум, для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та з 01.10.2015 року здійснити підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також здійснювати нарахування та виплату пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, код 14099344) суму сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин