Справа № 600/1458/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1458/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року № про грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 108500,56 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року № за платежем військовий збір за результатами річного декларування в сумі 9041,71 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року № за платежем 170,00 грн штрафу.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивачем зазначено про те, що протягом 2007-2016 років він сплачував банку погашення основного кредиту, сума якого становить 232300,00 грн, проценти та інші платежі. У 2016 році у зв`язку із значним збільшенням курсу долара по відношенню до гривні відбулося збільшення суми кредиту в результаті виникнення курсової різниці. Водночас Законом України від 09 квітня 2015 року №321-VIII підрозділ 1 розділу ХХ Податкового кодексу України було доповнено пунктом восьмим, за змістом якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. З урахуванням указаних положень позивач вважає, що курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти щодо валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Відтак, прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву вказував, що, виходячи зі змісту пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, прощена (анульована) кредитором сума (розмір якої дорівнює різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року) не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за наявності всіх обов`язкових умов: фінансовий кредит в іноземній валюті не був погашений станом на 01 січня 2014 року; операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01 січня 2015 року; відбулась зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню. Таким чином, з метою оподаткування доходи, отримані платником податків у вигляді основної сум боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, слід розглядати окремо. Крім цього, відповідач звертав увагу на те, що в межах кредитного договору у даній справі не відбулась зміна валюти кредитування, банком (АКІБ «Укрсиббанк») здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором (ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Тому посилання на зазначену норму не спростовують висновки перевірки. З урахуванням наведеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій, посилаючись на положення статті 165 Податкового кодексу України, вказав, що сума, прощена (анульована) банком у порядку, передбаченому законом, щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню. На думку позивача, відповідачем фактично не здійснено перевірки походження суми прощеного боргу.

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

У відповіді на відзив та у заяві від 09 листопада 2020 року представник позивача просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

У заяві від 09 листопада 2020 року представник відповідача також просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження за його відсутності.

За таких обставин та зважаючи на положення частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів у межах строку, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача в цій адміністративній справі відмовлено.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 11 грудня 2019 року №258 зобов`язано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору щодо суми отриманих доходів в II кварталі 2016 року від ПАТ «Укрсиббанк» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Податкового Кодексу України) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Податкового Кодексу України)», за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року тривалістю 10 робочих днів з 08 січня 2020 року.

На виконання зазначеного наказу уповноваженими посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» від 20 січня 2020 року №17/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 .

Перевірка проводилась з 08 січня 2020 року по 20 січня 2020 року. Строк проведення перевірки не продовжувався.

Зі змісту пункту 1.10 акта від 20 січня 2020 року №17/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 вбачається, що з метою визначення об`єкту оподаткування до ПАТ «Укрсиббанк» було направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження для проведення зустрічної звірки від 29 травня 2017 року №1188/10/24-13-13-01-21 стосовно відображених у податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно отриманої відповіді від ПАТ «УКРСИББАНК» (лист від 21 червня 2017 року №14-2-2/11481) зазначено про наступне: «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі Банк, АТ «УкрСиббанк»), , на лист №1188/10/24-13-13-01-21 від 29 травня 2017 року про надання інформації щодо нарахування доходів в 2016 році фізичним особам, зазначеним в запиті, повідомляє наступне. Підтверджуємо інформацію про суми виплачених (нарахованих) у 2016 році доходів фізичним особам, зазначеним в запиті, що у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу « 126» у відповідних звітних періодах. Доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164,2 статті 164 Податкового кодексу України та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. Відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Таким чином, банком виконано всі функції податкового агента відповідно до вимог чинного податкового законодавства».

За результатами проведеної перевірки у вказаному акті зазначено про порушення фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 :

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: до загального річного оподаткованого доходу не включено дохід, отриманий платником податку як додаткове благо за 2016 рік в сумі 482224,71 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, на суму 86 800,45 грн;

- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпункту 1.2, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме; не нараховано та не утримано військовий збір з загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 7 233,37 грн.

На підставі зазначеного вище акта Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «ПС» від 10 березня 2020 року №, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування;

- форми «Р» від 10 березня 2020 року №, відповідно до якого за підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 9041,71 грн;

- форми «Р» від 10 березня 2020 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 108500,56 грн.

Не погоджуючись із ухваленими суб`єктом владних повноважень рішеннями, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, варто зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, зокрема, що доходом з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Розділом IV Податкового кодексу України врегульовано порядок сплати податку на доходи фізичних осіб.

Так, відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з пунктом 163.1. статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Абзацами 1, 2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Отже, до доходів, у тому числі додаткових благ, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан такого платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до підпункту «б» підпункту 164.2.14 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Водночас відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими та регулюються актами цивільного законодавства України.

Так, згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (статті 605 Цивільного кодексу України).

Отже, грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, а тому така не збільшує дохід платника податку. Водночас у разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, додатковим благом визначено тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням. В цю суму боргу (кредиту) не включаються проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором. Поряд з цим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Судом установлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» («Банк») та ОСОБА_1 («Позичальник») 12 жовтня 2007 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (далі - Договір), пунктом 1.1 якого встановлено, що Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти належним чином та використовувати в повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 46000 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 232300 (двісті тридцять дві тисячі триста) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладання цього Договору.

Пунктами 1.4 та 1.5 Договору визначено, що кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого Працівника), а саме на придбання квартири. Кредит надається шляхом зарахування Банком кошти на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 придбано квартиру за рахунок коштів, отриманих в кредит у відділенні №322 Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» в сумі 232300,00 грн, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі №3223, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О.

Отже, позивачем отримано від банку 232300,00 грн кредиту для придбання квартири. На момент отримання сума вказаного кредиту була еквівалентна сумі 46000 доларів США.

В подальшому, у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом №321-VIII від 09 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань»,

Так, відповідно до змісту вказаної норми (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включається курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 р. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Після девальвації національної валюти, яка мала місце в Україні в 2014-2015 роках, зобов`язання валютних позичальників суттєво зросли, що робить цілком логічним й доречним рішення держави надати для них податкові преференції.

Однак Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області під час проведення перевірки в акті від 20 січня 2020 року №17/24-13-33-04-15/ НОМЕР_1 вказано, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів в період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 фактично отримав дохід від ПАТ «УКРСИББАНК» () за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Сума доходу, отриманого від здійснення такої операції, становить 482913,71 грн. Фізична особа - платник податків ОСОБА_1 в 2016 році відповідно до даних ЦБД ДРФО та звітності ф. 1-ДФ мав взаємовідносини з іншими платниками податків від яких отримував доходи, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема, з ПАТ «УКРСИББАНК» ().

Між тим, ПАТ «УКРСИББАНК» підтверджено суми виплачених (нарахованих) у 2016 році доходів ОСОБА_1 , що у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам, і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою « 126» у відповідних звітних періодах. Зазначено банком також і про те, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПКУ та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.

Отже, банком анульовано дохід ОСОБА_1 , нарахований у вигляді основної суми боргу (кредиту).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні статті 164 Податкового кодексу України.

У свою чергу, сума у розмірі 482913,71 грн є курсовою різницею, а тому така не вважається доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог доводи відповідачем не спростовано. Не надано ним також і належних доказів того, що сума в указаному розмірі є сумою прощеного боргу із зазначенням джерел її походження.

Факт неврахування податковим органом положень пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України не впливає на податкові обов`язки позивача.

Відповідачем не подано доказів щодо неможливості встановлення розміру доходу позивача та застосування пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України до правовідносин з банком з приводу прощення суми основного боргу за кредитним договором та сплати податків за її отримання.

При цьому положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Їх застосування виключає наявність податкового правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а відтак зумовлює безпідставність висновків податкового органу про збільшення загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування іншими податками.

Вказане узгоджується із позицією, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №К/9901/39873/18 (№821/1594/17), яку суд враховує при вирішенні даної справи в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відсутність складу податкового правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Беручи до уваги наведене, відповідачем протиправно збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції (штраф).

Крім цього, враховуючи вимоги підпункту 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, згідно з яким звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), суд вважає протиправним також і збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за військовим збором.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень. Натомість доводи відповідача, викладені у відзиві, на переконання суду не свідчать про законність останніх.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, а згідно з наявними у справі квитанціями №0.0..1 від 11 вересня 2020 року та №0.0..1 від 23 вересня 2020 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1177 грн 12 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 132, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області стосовно фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1177 (одна тисяча сто сімдесят сім) гривень 12 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області, сплаченого згідно з квитанціями №0.0..1 від 11 вересня 2020 року та №0.0..1 від 23 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2020 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, 58013).

Суддя О.П. Лелюк