Справа № 380/2737/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2737/20 пров. № А/857/9947/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представника позивача: Шокала В.С.

представника відповідача: Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у справі № 380/2737/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СММ Груп» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

суддя в 1-й інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення 16 год. 14 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 22.07.2020,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СММ Груп» звернувся в суд з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якій просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості: від 05.11.2019 №UA209000/2019/201721/2; від 12.11.2019 № UA 209000/2019/201762/2; від 19.11.2019 №UA209000/2019/201797/2; від 19.11.2019 № UA 209000/2019/201796/2; від 19.11.2019 №UA209000/2019/201800/2; від 19.11.2019 № UA 209000/2019/201801/2; від 20.11.2019 №UA209000/2019/201807/2; від 26.11.2019 № UA 209000/2019/201844/2; від 27.11.2019 №UA209000/2019/201855/2; від 28.11.2019 № UA 209000/2019/201860/2; від 04.12.2019 №UA209000/2019/201896/2; від 03.12.2019 № UA 209000/2019/201894/2; від 10.12.2019 №UA209000/2019/210017/2; від 10.12.2019 № UA 209000/2019/210018/2; від 16.12.2019 №UA209000/2019/210040/2; від 19.12.2019 № UA 209000/2019/210050/2; від 19.12.2019 №UA209000/2019/210049/2; від 27.12.2019 № UA 209000/2019/210104/2; від 27.12.2019 №UA209000/2019/210095/2; від 27.12.2019 № UA 209000/2019/210101/2; від 27.12.2019 №UA209000/2019/210103/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару позивачем були подані всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які були достатніми для підтвердження митної вартості товару за основним методом, а у митного органу навпаки були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товарів за основним методом і переходу до резервного. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнівів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Натомість наведені митним органом сумніви для витребування у декларанта додаткових документів не відповідають наведеним критеріям. Також позивач вказав на те, що органом доходів і зборів, в порушення визначеної митним законодавством процедури, не наведено обґрунтованих підстав для неможливості визначення митної вартості товару шляхом послідовного застосування основного методу. Відтак, позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважає, що митні декларації містили усі необхідні відомості та обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, до них були додані усі необхідні документи, а тому оскаржені рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час подання до митного оформлення митних декларацій, декларантом позивача було застосовано резервний метод визначення митної вартості. В обґрунтування застосування числових значень митної вартості імпортованих товарів, позивачем, як джерело інформації, використано митну декларацію №UA209140/2019/101874 від 14.01.2019. Відтак, заявлена позивачем у митних деклараціях митна вартість товарів, в будь-якому випадку, не піддавалася обчисленню, оскільки не відповідала вартості зазначеній у поданих до митного оформлення інвойсах. Зазначає, що в кожному оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, посадовими особами митниці в тих випадках коли висновок експертного товарознавчого дослідження подавався до митного оформлення, здійснювався аналіз поданого документу та, відповідно, надавалася оцінка можливості використання інформації зазначеній у висновку експерта на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів. Покликається на хибність висновків про те, що відповідачем не надано жодних доказів у підтвердження проведення реальних консультацій на підставі ч. 4 ст. 57 МК України, оскільки митницею долучались докази проведення із декларантом таких консультацій. Вказує, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості містять причини неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному. Також, Львівська митниця ДФС не здійснювала коригування на обсяг партії, умов поставки, комерційних умов у зв`язку з відсутністю необхідності здійснювати коригування по цим показникам. Відповідно, не зазначала про це у рішенні про коригування митної вартості.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року в справі №380/2737/20 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.07.2018 між Компанією P.P.H.U. «DELFIN» S.C., що іменується продавець та Товариством з обмеженою відповідальністю «СММ Груп» (далі - ТзОВ «СММ Груп»), що іменується покупець укладено зовнішньоекономічний контракт №1/2 (далі - контракт №1/2), відповідно до якого продавець зобов`язується передати покупцю продукцію (товар) згідно з фактурою, у якій зазначається кількість та ціна товару.

Відповідно до вказаного контракту товариством було ввезено товар з описом одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, взуття, речі домашнього вжитку, що використовувалися, у всіх митних деклараціях вартість товару за один кілограм позивач задекларував в розмірі 1,2 долара США одяг та 1,22 долара США взуття (по курсу долара США до гривні), у зв`язку з чим до митного контролю подано наступні митні декларації:UA209140/2019/199227 від 05.11.2019, UA209140/2019/201612 від 12.11.2019, UА209140/2019/204140 від 19.11.2019, UA209140/2019/204118 від 19.11.2019, UA209140/2019/204121 від 19.11.2019, UA209140/2019/204135 від 19.11.2019, UА209140/2019/204585 від 20.11.2019, UA209140/2019/206746 від 26.11.2019, UA209140/2019/207000 від 26.11.2019, UA209140/2019/207661 від 28.11.2019, UA209140/2019/209881 віл 04.12.2019, UA209140/2019/209560 від 03.12.2019, UA209140/20і9/700546 від 10.12.2019, UA209140/2019/700548 від 10.12.2019 UA209140/20і9702746 від 16.12.2019, UA209140/2019/704328 від 19.12.2019 UA209140/2019/704323 від 19.12.2019, UA209140/2019/706859 від 27.12.2019, UA209140/2019/706872 від 27.12.2019, UА209140/2019/706844 від 27.12.2019, UA209140/2019/706850 від 27.12.2019.

До митних декларацій позивач додав всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товарів.

Під час здійснення митного контролю за митними деклараціями: UA209140/2019/199227 від 05.11.2019, UA209140/2019/201612 від 12.11.2019, UА209140/2019/204140 від 19.11.2019, UA209140/2019/204118 від 19.11.2019, UA209140/2019/204121 від 19.11.2019, UA209140/2019/204135 від 19.11.2019, UА209140/2019/204585 від 20.11.2019 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: у ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалося для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам: у ДМВ в гр.8. зазначена МД UA209І40/2019/101874 від 14.01.2019. Використання таких даних не відповідає вимогам Тлумачних приміток до ст.7 Угоди; в гр.2 МД - відправником являється польська фірма TELL-TEX GMBH, інформація щодо заявленого відправника відсутня у зовнішньо-економічному контракті; у фактурах відповідних декларацій зазначено умови поставки DAP-Львів, а в контракті в п.3 - (СРТ-Львів), в контакті в п.14.1 та 14.3- зазначено, що всі зміни та доповнення вважаються дійсними, якщо вони виконанні в письмовій формі. Про жодні зміни в умовах поставок не повідомлялося; у графі 3 CMR не уточнено місце розвантаження товару, хоча умови поставки, зазначені у гр.20 МД, DAP- м. Львів. Тобто, за маршрутом Львів-Чернівці-Мукачево-Рівне-Ужгород-Житомир-Луцьк-Івано-Франківськ-Берегове, мав бути укладений новий договір на перевезення з іншим замовником, іншими відправником та одержувачем; у графі 4 CMR не уточнено місто завантаження, лише вказана країна, в багатьох випадках у гр.4 (місце та дата завантаження) зазначено Szwajcaria та дата, що співпадає з тією, що в гр.21 (місце та дата складання CMR) в Tamobrzeg (існують сумніви, щодо часових параметрів доставки);

Відповідно до ч. 3 ст.53 МКУ декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена: 1)зовнішньоекономічний договір(контракт),та додатки до нього; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару(рахунки від виробника товару); 4)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) виписку із бухгалтерської документації.

Декларантом на вимогу надано: зовнішньоекономічний договір; митну декларацію країни відправлення типу Т1 (транзитна декларація); прайс-лист; висновок експертного товарознавчого дослідження, платіжні документи.

Послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості митниця встановила неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2 а (ст. 59 МКУ) та методу 2 б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2 в (ст.62 МКУ) та методу 2 г (ст.63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Львівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів: №№ UA209000/2019/201721/2 від 05.11.2019, UA 09000/2019/201762/2 від 12.11.2019, UA 209000/2019/201797/2 від 19.11.2019, UA 209000/2019/201796/2 від 19.11.2019, UA 209000/2019/201800/2 від 19.11.2019, UА 209000/2019/201801/2 від 19.11.2019, UA 209000/2019/201807/2 від 20.11.2019.

Поряд з цим, під час здійснення митного контролю за митними деклараціями: UA209140/2019/206746 від 26.11.2019, UA209140/2019/207000 від 26.11.2019, UA209140/2019/207661 від 28.11.2019, UA209140/2019/209881 віл 04.12.2019, UA209140/2019/209560 від 03.12.2019, UA209140/2019/700546 від 10.12.2019, UA209140/2019/700548 від 10.12.2019 UA209140/ від 16.12.2019, UA209140/2019/704328 від 19.12.2019 UA209140/2019/704323 від 19.12.2019, UA209140/2019/706859 від 27.12.2019, UA209140/2019/706872 від 27.12.2019, UА209140/2019/706844 від 27.12.2019, UA209140/2019/706850 від 27.12.2019 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, встановлено: у ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалося для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам: у ДМВ в гр.8.зазначена МД UA209140/2019/101874 від 14.01.2019. Використання таких даних не відповідає вимогам Тлумаючих приміток до ст.7 Угоди; в гр.2 МД та - відправником являється польська фірма ТELL-TEX GMBH, інформація щодо заявленого відправника відсутня у зовнішньо-економічному контракті; у фактурах відповідних декларацій зазначено умови поставки DAP-Львів, а в контракті в п.3-(СРТ-Львів), в контакті в п.14.1 та 14.3- зазначено, що всі зміни та доповнення вважаються дійсними, якщо вони виконанні в письмовій формі. Про жодні зміни в умовах поставок не повідомлялося; у графі 3 CMR не уточнено місце розвантаження товару, хоча умови поставки, зазначені у гр.20 МД, DAP-м.Львів. Тобто, за маршрутом Львів-Чернівці-Мукачево-Рівне-Ужгород-Житомир-Луцьк-Івано-Франківськ-Берегове, мав бути укладений новий договір на перевезення з іншим замовником, іншими відправником та одержувачем; у графі 4 СMR не уточнено місто завантаження тише вказана країна, в багатьох випадках у гр.4 (місце та дата завантаження) зазначено Szwajcaria та дата, що співпадає з тією, що в гр.21 (місце та дата складання CMR) в Taraobrzeg (існують сумніви щодо часових параметрів доставки);

Відповідно до ч. 3 ст.53 МКУ декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена: 1)зовнішньоекономічний договір (контракт), та додатки до нього; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару (рахунки від виробника товару); 4)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) виписку із бухгалтерської документації.

Декларантом на вимогу надано: зовнішньоекономічний договір; митну декларацію країни відправлення типу Т1 (транзитна декларація); прайс-лист; платіжні документи.

Послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості митниця встановила неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Львівською митницею ДФС винесено рішення пре коригування митної вартості товарів: UА209000/2019/201844/2 від 26.11.2019, UA209000/2019/201855/2 від 27.11.2019, UA209000/2019/201860/2 від 28.11.2019, UА209000/2019/201896/2 віл 04.12.2019, UA209000/2019/201894/2 від 03.12.2019, UА209000/2019/210017/2 від 10.12.2019, UA209000/2019/210018/2 від 10.12.2019, UA209000/2019/210040/2 від 16.12.2019, UA209000/2019/210050/2 від 19.12.2019, UA209000/2019/210049/2 від 19.12.2019, UА209000/2019/210104/2 від 27.12.2019, UA209000/2019/210095/2 від 27.12.2019, UA209000/2019/210101/2 від 27.12.2019, UА209000/2019/210103/2 від 27.12.2019.

Не погоджуючись з прийнятими митним органом рішеннями про коригування митної вартості та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час митного оформлення товару надано всі документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, не містили жодних розбіжностей щодо даних, що підлягають обчисленню при визначенні митної вартості. Сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із частинами 3-7 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно достатті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів (ч.1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч. 2).

Згідно з частинами 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Статтею 64 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод (ч.ч. 1, 2, 4).

Як встановлено, декларантом із митними деклараціями подавалися відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: рахунки-фактури (інвойси) (код 0380 у графі 44 митної декларації), автотранспортні накладні СМR (код 0730 у графі 44 митної декларації), та вказано у графі 44 про наявні у митниці дозвільні висновки та сертифікати, що свідчать про виконання нетарифних заходів реагування зовнішньої торгівлі позивачем.

Однак, відповідач за відсутності належного обґрунтування та підстав витребував у позивача додаткові документи, що свідчить про невідповідність такий дій вимогам статті 54 Митного кодексу України, що судом першої інстанції було правильно встановлено.

Так, позивачем 14.01.2019 ввозився аналогічний товар з описом одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, взуття, речі домашнього вжитку, що використовувалися, по іншому контракту, а 29.12.2018 по цьому ж контракту, який розмитнювався по ціні за кілограм 1,2 долара США одяг та 1,22 долара США взуття.

Основним документом, що регулює міжнародні автомобільні перевезення вантажів, є Конвенція про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) (Женева, 19.05.1956) (далі - Конвенція КДПВ). CMR це міжнародна товарно-транспортна накладна, це бланк, що самокопіюється, форма якого не уніфікована і в різних країнах може суттєво відрізнятися.

Правила та коментарі щодо заповнення типової форми міжнародної транспортної накладної (CMR):

Графа 3.Вказуються адреса місця вивантаження (склад одержувача).

Графа 4.Вказуються адреса місця відвантаження товару і дата завантаження.

В усіх поданих до митного контролю CMR вказувалася країна завантаження, дата завантаження і місце вивантаження. Під місцем завантаження відправник вважає саме країну, а не місто, оскільки вказівки Конвенція КДПВ не вказує необхідність зазначати саме місто завантаження.

Графа 5.Вказується перелік документів, що додаються. Вписуються номера інвойсів (рахунків - фактур, рахунків - проформ), номер книжки МДП (TIR), якщо є номери сертифікатів (ветеринарного, фітосанітарного, відповідності, тощо).

До переліку можливих документів, що додаються, належать: Рахунок-фактура (invoice); Відвантажувальна специфікація (Shipping Spesification); Сертифікат якості, якщо вантажі мають промислове походження; Ветеринарний сертифікат, якщо вантажі мають тваринне походження; Карантинний сертифікат, якщо вантажі мають рослинне походження; Сертифікат про походження (certificate of origin); Акт завантаження.

У зовнішньо-економічних операціях, по яких винесені оскаржувані рішення у CMR зазначалася вся наявна інформація.

Графа 22.Вказуються фактичний час прибуття під завантаження та вибуття з-під завантаження і завіряються штампом.

Графа 23.Вказуються номер подорожнього листа, прізвище водія і штамп підприємства перевізника.

Таким чином не було жодного порушення, адже не було ні одного випадку завантаження товару до моменту виписання CMR.

Поряд з цим, покликання на порушення заповнення CMR не свідчать про наявність у поданих до митного контролю документах розбіжностей, адже розбіжність повинна бути між декількома документами, чи про наявність у цих документах ознак підробки, адже відсутнє рішення відповідного органу, що свідчило б про підробку документів. Також не вказано, яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Твердження відповідача, що в контракті та в окремих інвойсах вказані різні умови поставки, спростовується тим, що окремі інвойси є письмовою формою змін по окремих поставках.

Щодо зауважень контролюючого органу відносно форми та змісту прайс-листа, слід зазначити, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до останнього. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а відтак вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця.

В даному випадку контрагент направив позивачу прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що поданий позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження від 27.02.2019 за №19/1/058 стосується іншої партії товару, а ціни зазначені у висновку є актуальними протягом лютого 2019 року, оскільки такі не містять жодних зауважень по суті дослідження, а твердження про те, що ціни на ідентичні товари змінювалися, жодним чином не підтверджені. Крім того, висновок експертного товарознавчого дослідження замовлявся позивачем на вимогу митниці при перших поставках товару у 2019 році, а саме коли відповідачем вживалися заходи по підняттю митної вартості. Проте, з часу його видання жодних змін по зовнішньоекономічному контракту у позивача не відбулося.

Дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 Митного кодексу, отже, не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Також встановлено, що жодних консультацій з декларантом митним органом проведено не було.

Частина 4 статті 57 Митного кодексу України регламентує, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Тобто, кожен учасник консультацій повинен надати наявну у нього знеособлену інформацію про митні оформлення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, чи товарів, які не є ідентичними чи подібними (аналогічними), однак співпадають по опису та коду товару згідно УКТЗЕД. І за результатами таких консультацій та обміну інформацією вже і приймається рішення.

Однак, відповідачем не було надано декларанту відомості про наявну у митного органу інформацію, що нівелює саму процедуру консультацій.

Щодо правомірності визначення митної вартості товару відповідачем за шостим (резервним) методом суд зазначає наступне.

Причиною прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості та застосування шостого (резервного) методу слугувала неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (стаття 60 МКУ) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (стаття 63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Однак, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідачем не зазначено, які саме документи, передбачені ст.53 МК України, не подані декларантом; які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі додатково поданих декларантом документів.

Апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Відтак, відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме, заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зазначенні обставини в своїй сукупності вказують на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та ґрунтується виключно на припущеннях.

Відповідно до норм статей 51-58 МК України, самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Покликання митного органу на не подання декларантом додаткових документів вірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки відсутність таких документів жодним чином не впливає на правильність визначення останнім митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задоволити повністю, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними, відтак прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтується на достовірних, вичерпних доказах і нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у справі №380/2737/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року.