Справа № 640/23929/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенко Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати наказ від 17 жовтня 2019 року № 2040 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані наказ та податкове повідомлення-рішення складенні з численними порушеннями вимог законодавства, викладені в акті перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам; відповідачем неправомірно застосовано штраф у розмірі 510000,00 грн. за кожен місяць неподання звіту.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 21.10.2020.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 04.11.2020.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу видано ліцензію серії НОМЕР_3 на право роздрібної торгівлі пивом з місцезнаходженням торговельної діяльності АДРЕСА_1 ; термін дії з 03 лютого 2017 року по 02 лютого 2018 року.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 17 жовтня 2019 року № 2040 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », на підставі п.п. 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 з 18 жовтня 2019 року по 27 жовтня 2019 року, тривалістю 10 діб; перевірку провести з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів за період з 01 квітня 2017 року по 27 жовтня 2019 року. Підстава: доповідна записка управління контролю за обігом підакцизних товарів та адміністрування акцизного податку від 15 жовтня 2019 року № 358/26-15-32-01-15.

Так, у період з 22 жовтня 2019 року (з 12:10 год.) по 24 жовтня 2019 року (до 17:00 год.) у присутності директора Джафарова О.О. за адресою АДРЕСА_2 проведено перевірку позивача виключно щодо своєчасного подання або неподання звіту про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (2-РС) до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, за результатами якої складено акт перевірки від 24 жовтня 2019 року № 404/26-15-32-01/ НОМЕР_1 .

За результатами проведення перевірки, контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подавав звіти про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (форма № 2-РС) за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2019 року до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, чим порушив вимоги частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про виробництво алкогольних напоїв передбачена абзацом 18 частини 2 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Акт містить відмітку про відсутність зауважень та про ознайомлення позивача.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 14 листопада 2019 року № на підставі акта перевірки від 24 жовтня 2019 року № 404/26-15-32-01/ НОМЕР_1 встановлено, що звіти про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (форми РС-2) за квітень-грудень 2017 року, січень-грудень 2018 року, січень-вересень 2019 року не подано до податкового органу та на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 510000,00 грн.

Вважаючи наказ про проведення фактичної перевірки та податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідком проведеної перевірки протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства та підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржуваний наказ винесено відповідачем правомірно та у відповідності до положень законодавства, при цьому, допущені в його змісті помилки/неточності, загалом не позбавляються його юридичної сили, та не спростовують наявності підстав у податкового органу для призначення та проведення перевірки. Під час розгляду спору, судом першої інстанції було також встановлено, що позивачем не подавались за перевіряємий період звіти форми № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв», з огляду на що, відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності визначених підстав.

Положеннями п. п. 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок врегульовано правовими нормами ст. 81 ПК України, за нормами п. 81.1 якої, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Під час розгляду даного спору по суті в суді першої інстанції було досліджено, що податковим органом було проведено перевірку на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 17 жовтня 2019 року № 2040, згідно п. п. 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких, покладено на територіальні органи ДПС; наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 з 18 жовтня 2019 року по 27 жовтня 2019 року, тривалістю 10 діб; перевірку провести з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів за період з 01 квітня 2017 року по 27 жовтня 2019 року. Підстава: доповідна записка управління контролю за обігом підакцизних товарів та адміністрування акцизного податку від 15 жовтня 2019 року № 358/26-15-32-01-15.

Позивач наголошує на тому, що контролюючим органом в оскаржуваному наказі невірно зазначено в якості однієї з підстав підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, яким передбачено підставою для проведення перевірки письмове звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування. Наведене, на переконання позивача, позбавляє оскаржуваний наказ юридичної значущості та висновки перевірки, проведеної на його підставі не можуть створювати будь-яких правових наслідків.

Колегія суддів, аналізуючи вказані доводи сторони позивача, погоджується з висновком суду першої інстанції, яким наголошено на тому, що певні дефекти форми рішення контролюючого органу, загалом, не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнано правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Також, судом першої інстанції було цілком обгрунтовано відхилено доводи позивача щодо зазначення невірної адреси проведення фактичної перевірки, адже, положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, визначено такі місця здійснення фактичної перевірки, як за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. У наявних в матеріалах справи ліцензіях на право роздрібної торгівлі та на виробництво алкогольних напоїв, місцем знаходження юридичної особи або місцем проживання фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності вказано: АДРЕСА_2 . (а.с. 21 -22)

Таким чином, з урахуванням наведеного, оскаржуваний наказ про проведення фактичної перевірки позивача, прийнято відповідачем правомірно та у відповідності до положень законодавства, а отже, у даному випадку, у суду першої інстанції були відсутні достатні підстави для визнання такого протиправним та його скасування

У іншій частині висновків Окружного адміністративного суду міста Києва по суті спору, колегія суддів враховує таке.

За нормами п. п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

У свою чергу, положеннями ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (надалі по тексту також - Закон № 481/95-ВР), визначено, що суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідно до ліцензії серії НОМЕР_3 на право роздрібної торгівлі пивом з терміном з 03 лютого 2017 року по 02 лютого 2018 року, місця здійснення торговельної діяльності за адресою АДРЕСА_1 ; ліцензії серії НОМЕР_4 на виробництво алкогольних напоїв з терміном дії з 12 квітня 2017 року по 12 квітня 2022 року, ФОП ОСОБА_1 має право виробляти алкогольні напої товарних позицій виду продукції, що вироблятиметься згідно УКТ ЗЕД 220300 10000; місце провадження діяльності: АДРЕСА_4 ; згідно ліцензії серії НОМЕР_5, позивач має право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою АДРЕСА_4 , магазин; термін дії ліцензії з 19 листопада 2017 року по 18 листопада 2018 року; відповідно до ліцензії серії НОМЕР_6, позивач має право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою АДРЕСА_4 , магазин; термін дії ліцензії з 11 червня 2018 року по 10 червня 2019 року; відповідно до ліцензії реєстраційний номер 1902498, термін дії з 07 червня 2019 року по 07 червня 2020 року, позивач має право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою АДРЕСА_4 , магазин; відповідно до ліцензії реєстраційний номер 1901034 , термін дії якої з 14 березня 2019 року по 14 березня 2020 року, позивач має право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою АДРЕСА_5 (бар-магазин). (а.с. 21-28)

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», слідує, що позивач зобов`язаний подавати до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Також, згідно з положеннями ст. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, у силу норм ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Форми звітів та порядок їх заповнення затвердженні наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року № 49 (надалі по тексту також - Порядок № 49), згідно з п. 1-3 якого, заповнення форми звіту № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв подають суб`єкти господарювання незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі. Звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності. Звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Матеріалами справи підтверджується, а протилежного не було доведено, що ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період (вказаний у наказі) звіти № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» до уповноваженого суб`єкта не подавались, з урахуванням чого відповідач мав всі підстави для притягнення позивача до відповідальності за неподання звітів у встановленому законом розмірі за кожний місяць, за який не було подано звіт, у даному ж випадку, це квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2019 року.

Під час розгляду апеляційної скарги, представник позивача посилався на те, що Законом України від 20.12.2016 № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», ст. 18 Закону України № 481 було доповнено новою частиною (двадцять першою) наступного змісту: Штрафи за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, передбачені абзацом вісімнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовуються до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, з дати виникнення зобов`язання щодо подання такого звіту.

Наведене, на переконання апелянта, свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за неподання звітів. Додатково, до апеляційної скарги було додано лист ДПС України від 28.05.2020 № 17381/6/99-00-17-02-01-06 на запит інформаційного агентства ТОВ «Єдина служба правової допомоги», за змістом якого, апелянт наголошує на тому, що ДПС України підтвердила наведену вище позицію щодо незастосування штрафів до суб`єктів господарювання за неподання/несвоєчасне подання звітів, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Колегія суддів, вислухавши у судовому засіданні пояснення з цього приводу представників апелянта та податкового органу, дослідивши зміст наданого стороною позивача листа ДПС України від 28.05.2020 № 17381/6/99-00-17-02-01-06, зазначає, що ДПС України в цьому вказала на те, що з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.12.2016 № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», звільнено від подання звітів за формами № 1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та № 1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі». (а.с. 90-91)

З даних посилань апелянта, колегія суддів наголошує на тому, що аналізуючи норми ч. 21 ст. 18 Закону України № 481, яку було доповнено на підставі Закону України від 20.12.2016 № 1791-VIII, слідує висновок про незастосування до суб`єктів господарювання штрафів за неподання/несвоєчасне подання звітів про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (№ 1-РА, № 1-РТ), які регулювали обіг таких у роздрібній торгівлі, та форми яких було визнано такими, що втратили чинність наказом Міністерства фінансів України № 943 від 10.11.2016. Натомість, позивача було притягнуто до відповідальності за неподання звітів за формою № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв», форма якого і на момент розгляду апеляційної скарги є чинною. Отже, посилання апелянта в цій частині не підтвердились під час апеляційного розгляду.

Щодо зазначення апелянтом про неотримання відзиву на позовну заяву від ГУ ДПС в м. Києві, а тому, не було подано відповіді на відзив та фактично позбавило права на справедливий суд (вплинуло на принцип змагальності сторін), колегія суддів звертає увагу на те, що 10.01.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва засобами поштового зв`язку надійшов надісланий відповідачем відзив на позовну заяву, який було долучено судом до матеріалів справи 13.01.2020 та який направлявся ГУ ДПС у м. Києві на адресу позивача по АДРЕСА_2, на підтвердження чого надано список згрупованих відправлень № 10 та фіскальний чек поштового органу від 08.01.2020. (а.с. 49)

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, за наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення. Судом першої інстанції було надано оцінку спірним правовідносинам у достатній мірі, щоб позиція суду була зрозумілою та належним чином обгрунтованою, а решта доводів позивача не є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваних рішень відповідача.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328 - 331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 23.11.2020.