Справа № 580/3881/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року справа № 580/3881/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Олестас» до Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації в особі Комісії з припинення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерство культури та інформаційної політики України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Олестас» (далі - позивач, ПП «Олестас») з позовом до Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації в особі Комісії з припинення (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі - третя особа 1), Міністерство культури та інформаційної політики України (далі - третя особа 2), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації № 10/03-21 від 23.11.2010 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури в частині включення до нововиявлених об`єктів пам`яток архітектури Будинок ХХ століття, що за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, 190, що під № 104 в Додатку до цього наказу;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що «Будинок» ХХ століття, що за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, 190, який знаходиться у власності позивача, спірним наказом віднесено до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури. Однак, у порушення визначеного законодавством порядку, відповідачем не повідомлено власника майна про взяття Будинку на державний облік, не виготовлено короткої історичної довідки, акта технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану Будинку, не передано облікову документацію на Будинок до Міністерства культури та інформаційної політики, не винесено на розгляд Консультативної ради питання про автентичність Будинку та його впливу на розвиток культури, архітектури, містобудування. З огляду на зазначене, спірний наказ, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, протягом якого може бути поданий відзив на позовну заяву, а також попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, спір буде вирішено за наявними матеріалами справи. Запропоновано третім особам надіслати у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі пояснення щодо позову, документи, що підтверджують надіслання (надання) пояснень і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив. Судова кореспонденція, яка надсилалась на адресу відповідача, зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вручена 08.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 307.

Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання Службою охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації в особі Комісії з припинення відзиву на позов суд розцінює як визнання позову.

12.11.2020 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи 2, в яких зазначено, що станом на момент прийняття оскаржуваного наказу, вимог щодо порядку надання об`єктам статусу щойно виявлених об`єктів культурної спадщини не було, зокрема, щодо обов`язковості розгляду документації консультативно-дорадчими органами. З огляду на зазначене, вважає позовну заяву необгрунтованою.

Третьою особою 1 у встановленений строк пояснень щодо позову суду не надано.

Судова кореспонденція, яка надсилалась на адресу Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вручена 08.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 23.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає про таке.

Згідно з договором купівлі-продажу майна комунальної власності Соснівської районної ради м. Черкаси від 24.12.2003 Приватне підприємство «Олестас» є власником нежитлових будівель з прибудовами, загальною площею 346 кв.м, огорожі та водоколонки, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 190.

На підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу, 24.12.2020 складено акт прийому-передачі індивідуально визначеного майна - нежитлових будівель з прибудовами, розташованих за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 190 , загальною площею 346 кв.м.

08.10.2019 Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради видано наказ «Про затвердження ПП «ОЛЕСТАС» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по бульв. Шевченка, 190» № 413 (далі - Наказ № 413). Наказом № 413 позивачу затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по бульв. Шевченка, 190 .

Відповідно до п. 5 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва позивача повідомлено про таке: «Об`єкт реконструкції потрапляє в межі територій зони пам`ятки археології «Середньовічні Черкаси» та зони рятівних археологічних досліджень... На земельній ділянці розташована будівля, яка відноситься до категорії щойно виявленої пам`ятки архітектури. У разі втручання в конструкції щойно виявленої пам`ятки архітектури необхідно отримати позитивний висновок департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації».

08.10.2019 на адресу Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації направлено адвокатський запит № 71-10 з вимогою надати інформацію щодо переліку пам`яток культурної спадщини та переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, розташованих у м. Черкаси по вул.Хрещатик та по бул. Шевченка .

У відповідь на адвокатський запит від 08.10.2020 № 71-10, листом від 04.11.2019 № 02/01-03-31/1079/02/01-03-31 Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації повідомив, що наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації «Про охорону культурної спадщини» від 23.11.2010 № 10/03-21 (далі - Наказ № 10/03-21) «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 віднесено до нововиявлених об`єктів пам`яток архітектури.

01.07.2020 на адресу Міністерства культури України направлено адвокатський запит № 108-07 з вимогою надати інформацію щодо передачі органом охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Міністерства культури України документів, зазначених в п. 4 Наказу Міністерства культури України від 07.06.2019 № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», а також інформацію про взяття на облік нововиявленої пам`ятки архітектури «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190.

У відповідь на адвокатський запит від 01.07.2020 № 108-07, листом від 16.07.2020 Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило, що Черкаською обласною державною адміністрацією листом від 23.04.2020 надано переліки пам`яток культурної спадщини на території останньої, проте в даному переліку відомості про будівлю у м. Черкаси по бульв. Шевченка, 190 - відсутні. Разом з тим, Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило, що наданий Черкаською обласною державною адміністрацією перелік, стосувався об`єктів культурної спадщини, взятих на облік відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини».

09.07.2020 на адресу Міністерства культури України скеровано адвокатський запит № 111-07 з вимогою надати інформацію щодо направлення до Міністерства культури України для внесення до Реєстру нерухомих пам`яток України облікової документації на щойно виявлену пам`ятку архітектури «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190.

У відповідь на адвокатський запит від 09.07.2020 № 111-07, листом від 27.07.2020 № 91 Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило, що станом на 27.07.2020 «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та облікова документація щодо вказаного об`єкту, у встановленому законодавством порядку, до Міністерство культури та інформаційної політики України не надходила.

29.07.2020 на адресу Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації направлено адвокатський запит № 116-07 з вимогою надати інформацію щодо направлення до Міністерства культури та інформаційної політики України облікової документації на щойно виявлену пам`ятку архітектури «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 для внесення до Реєстру нерухомих пам`яток України, а також з вимогою надати належним чином завірену облікову документацію на зазначену щойно виявлену пам`ятку архітектури.

У відповідь на адвокатський запит від 29.07.2020 № 116-07, листом від 06.08.2020 № 02/01-03-25/627/02/01-03-25/14237 Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації повідомило, що:

1) «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 взятий на державний облік на підставі складених Інститутом «Укрпроектреставрація» Держбуду УРСР «Відомостей до складання державного реєстру національного культурного надбання Черкаська область» (1993 р.);

2) відповідно до наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» проводиться робота з оформлення документації для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`яток та об`єктів культурної спадщини Черкаської області, взятих на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини» та надало копію облікової картки на «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 .

10.08.2020 на адресу Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації направлено адвокатські запити № 118-08 та № 119-08 з такими вимогами відповідно: надати витяг з «Відомостей до складання державного реєстру національного культурного надбання Черкаська область» (1993 р.)», складених Інститутом «Укрпроектреставрація» Держбуду УРСР щодо «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190; надати протокол консультативної ради органу охорони культурної спадщини, що став підставою для внесення відомостей про «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв.Шевченка, 190 до наказу Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 № 10/03-21.

У відповідь на адвокатські запити від 10.08.2020 № 118-08 та № 119-08, листами аналогічного змісту від 12.08.2020 № 02/01-03-25/671/02/01-03-25/14660 та від 13.08.2020 № 02/01-03-25/672/02/01-03-25/14733 Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації повідомило, що «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 взято на державний облік на підставі складеного Центром пам`яткознавства НАНУ звіту про науково-дослідну роботу «Історико-архітектурний опорний план та зони охорони пам`яток м. Черкас в межах міста 19 - початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка - вул. Ільїна)».

Вважаючи, що спірний наказ прийнятий з порушенням законодавства, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, враховуючи, що даний спір стосується порушеного ПП «Олестас» права вільного володіння і розпорядження власністю у зв`язку з протиправним накладенням на неї суб`єктом владних повноважень обмежень у вигляді занесення об`єкту власності до переліку щойно виявлених пам`яток, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносини у сфері охорони культурної спадщини регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (тут і надалі в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) (далі - Закон № 1805-III).

У ст. 1 Закону № 1805-III зазначено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону № 1805-III, пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону № 1805-III, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 1805-III визначені види об`єктів культурної спадщини, серед яких, зокрема, об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів; об`єкти містобудування - історично сформовані центри населених місць, вулиці, квартали, площі, комплекси (ансамблі) із збереженою планувальною і просторовою структурою та історичною забудовою, у тому числі поєднаною з ландшафтом, залишки давнього розпланування та забудови, що є носіями певних містобудівних ідей.

Статтею 13 Закону № 1805-III визначено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1805-III, занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III, об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до п. 10 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1760 (далі - Порядок № 1760), об`єкти культурної спадщини національного значення є особливою історичною або культурною цінністю і повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: справили значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва країни; безпосередньо пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей; репрезентують шедевр творчого генія, стали етапними творами видатних архітекторів чи інших митців; були витворами зниклої цивілізації чи мистецького стилю.

Критерій автентичності означає, що пам`ятка повинна значною мірою зберегти свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні нашарування, а також роль у навколишньому середовищі.

Пунктом 11 Порядку № 1760 передбачено, що об`єкти культурної спадщини місцевого значення повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: вплинули на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону; пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей певного населеного пункту чи регіону; є творами відомих архітекторів або інших митців; є культурною спадщиною національної меншини чи регіональної етнічної групи.

З огляду на зазначені норми, суд висновує, що включенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує включення цього ж об`єкта архітектури до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. При цьому об`єкт архітектури, включений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, повинен чітко відповідати законодавчо вставленим критеріям, серед яких обов`язковим критерієм є автентичність.

З матеріалів справи судом встановлено, що «Будинок» ХХ століття, що за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, 190 (далі - Будинок) включено до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації № 10/03-21 від 23.11.2010 «Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури».

Однак, у матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивача, як власника Будинку, про включення зазначеного об`єкта архітектури до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, чим відповідачем порушено вимоги, передбачені ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 № 1160-IV (далі - Закон № 1160-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1160-IV регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Аналізуючи зазначені вище норми, суд висновує, що оскаржуваний наказ не містить ознак регуляторного акта, прийнятого органом місцевого самоврядування, а відтак, і не підлягає офіційному оприлюдненню в друкованих засобах масової інформації відповідно до Закону № 280/97-ВР та Закону № 1160-IV.

Пунктом 3 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1760 (далі - Порядок № 1760) (чинний на момент прийняття оскаржуваного наказу, у редакції від 27.12.2001), передбачено, що облікова документація на об`єкт культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1760, облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об`єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається органами охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, органами охорони культурної спадщини місцевого самоврядування згідно з їх компетенцією або уповноваженими ними установами та організаціями.

Згідно з п. 5 Порядку № 1760, облікова картка об`єкта культурної спадщини повинна містити його найменування, відомості про розташування, дату утворення, первісне призначення, характер сучасного використання, ступінь схоронності, тип і вид об`єкта, наявність науково-проектної документації, а також стислий опис, фото загального вигляду, план, охоронний номер об`єкта, дату і номер рішення, відповідно до якого об`єкт взято на облік.

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на вимогу, зазначену в адвокатському запиті від 29.07.2020 № 116-07, надати копію облікової документації на щойно виявлений об`єкт архітектури - Будинок, Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації листом від 06.08.2020 надало лише копію облікової картки на зазначений об`єкт.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності короткої історичної довідки, акта технічного стану та матеріалів фотофіксації сучасного стану на щойно виявлений об`єкт архітектури (Будинок) ні відповідачем, ні третьою особою 1 до суду не надано, як і не надано будь-яких пояснень щодо причин відсутності такої документації.

Таким чином, суд висновує про відсутність у складі облікової документації на Будинок короткої історичної довідки, акта технічного стану та матеріалів фотофіксації сучасного стану, обов`язковість наявності яких визначена п. 3 Порядку № 1760.

Разом з тим, з листів Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації суд не має можливості встановити реальної підстави для прийняття оскаржуваного наказу, так як відомості про підстави видачі такого наказу у листах від 06.08.2020 та 12.08.2020 різняться.

Відповідно до листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 06.08.2020, «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 взятий на державний облік на підставі складених Інститутом «Укрпроектреставрація» Держбуду УРСР «Відомостей до складання державного реєстру національного культурного надбання Черкаська область» (1993 р.).

Проте витягу з «Відомостей до складання державного реєстру національного культурного надбання Черкаська область» (1993 р.)», складених Інститутом «Укрпроектреставрація» Держбуду УРСР щодо вказаного Будинку ні позивачу, ні суду не надано.

Разом з тим, у листі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 12.08.2020 зазначено, що «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 взято на державний облік на підставі складеного Центром пам`яткознавства НАНУ звіту про науково-дослідну роботу «Історико-архітектурний опорний план та зони охорони пам`яток м. Черкас в межах міста 19 - початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка - вул. Ільїна)».

В обліковій картці від 15.12.2010, наданій суду, зокрема, у п. 4 «Дата і № рішень, відповідно до яких об`єкт узято на державний облік та визначено категорію пам`ятки», окрім посилань на оскаржуваний наказ зазначено: «Відомості до складання державного реєстру національного культурного надбання. Черкаська область» (1993 р.), Інститут «Укрпроектреставрація» Держбуду УРСР».

Тобто інформація про те, що Будинок взято на державний облік на підставі складеного Центром пам`яткознавства НАНУ звіту про науково-дослідну роботу «Історико-архітектурний опорний план та зони охорони пам`яток м. Черкас в межах міста 19 - початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка - вул. Ільїна)» в обліковій картці відсутня.

З огляду на неоднозначність вказаних даних, суд критично оцінює інформацію, надану Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації у листах від 06.08.2020 та від 12.08.2020, а відтак, і критично оцінює відомості, зазначені в обліковій картці від 15.12.2010.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1760, відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Аналізуючи зазначену норм, суд приходить до висновку, що за результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини в обов`язковому порядку оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об`єкт культурної спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 1805-III, для погодженого вирішення питань щодо охорони культурної спадщини на територіях областей, міст Києва та Севастополя, інших населених пунктів органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій можуть створювати консультативні ради з провідних учених і висококваліфікованих фахівців-практиків.

Консультативні ради діють на підставі типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 1.3 Типового положення про Консультативну раду з питань охорони культурної спадщини місцевих органів охорони культурної спадщини від 26.02.2001 № 42/94 (далі - Положення № 42/94), до складу Консультативної ради входять провідні вчені й висококваліфіковані фахівці-практики сфери охорони та реставрації пам`яток, а також суміжних галузей - реставратори, працівники науково-дослідних і проектних організацій, виробничники, представники державних органів охорони культурної спадщини вищого рівня, органів управління, громадських організацій.

Пунктом 2.1 Положення № 42/94 визначено, що основним завданням Консультативної ради є забезпечення професійного вирішення питань дослідження, охорони, реставрації, відтворення об`єктів культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених місць шляхом опрацювання висновків, рішень, рекомендацій і пропозицій для органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Суд звертає увагу, що не має спеціальних знань для встановлення факту відповідності чи невідповідності об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у Порядку № 1760.

Водночас, відповідачем не надано доказів щодо відповідності Будинку критерію автентичності та іншим критеріям, передбачених Порядком № 1760.

Таким чином, суд висновує про відсутність оформлення протоколу, обов`язковість складання якого передбачена п. 12 Порядку № 1760, а отже і про відсутність доказів на підтвердження зібрання наукових (вчених) рад, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини, у тому числі, Консультативної ради.

Наведене вище не спростовано відповідачем, як і не спростовано будь-яких інших позицій позивача.

Окрім іншого, суд бере до уваги той факт, що з моменту видачі оскаржуваного наказу - 23.11.2010 до 27.07.2020, усупереч вимогам Порядку № 1760, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу, а також у наступних редакціях, облікова документація на «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 до Міністерства культури та інформаційної політики України не надходила.

Підсумовуючи наведене вище, суд висновує про таке.

Видаючи наказ № 10/03-21 від 23.11.2010 «Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури», відповідач на викладені вище обставини уваги не звернув, відсутність факту підтвердження відповідності «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190 критеріям, передбачених Порядком №1760, проігнорував, наявності належної та повної облікової документації (облікової картки, короткої історичної довідки, акту технічного стану об`єкта) не забезпечив, заходів, спрямованих на дотримання прав та охоронюваних законом інтересів позивача не вжив, а відтак дійшов передчасних висновків про віднесення «Будинок» ХХ століття, що за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 190, до числа щойно виявлених об`єктів культурної спадщини і, як наслідок, безпідставно вніс згаданий об`єкт до Переліку щойно виявлених пам`яток архітектури.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У судовій практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Так, у рішенні «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (також див. рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (також див. Рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії"). Згідно з п. 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 2 102,00 грн. Враховуючи, що даний позов підлягає до задоволення у повному обсязі, тому вказані судові витрати належить компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн у ході розгляду даної справи.

02.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до якого, позивач, окрім іншого, поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт, рахунком на оплату юридичних послуг та платіжним дорученням про сплату витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями Кодексу адміністративного судочинства України України та іншими законами.

Згідно із ч.ч. 1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував відсутність від відповідача клопотань у порядку, вказаних ч.ч.6-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Драченком В.В. на підставі ордеру серії СА № 1005314, згідно з договором про надання правової допомоги від 30.05.2020 № 164-06.

Пунктом 4.3 Договору про надання правової допомоги від 30.05.2020 № 164-06 визначено, що вартість послуг, наданих адвокатом складає 1 000,00 грн за одну годину роботи, але не повинна перевищувати суму в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2020 № 1, підписаним позивачем, як клієнтом, та адвокатом Драченком В.В., адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) такі юридичні послуги:

- 30.06.2020 консультація (40 хв.);

- 01.07.2020 підготовча робота для складання позовної заяви, аналіз законодавства та судової практики (70 хв.);

- 01.07.2020 написання адвокатського запиту до МКІП № 108-07 (30 хв.);

- 09.07.2020 написання адвокатського запиту до МКІП № 111-07 (30 хв.);

- 29.07.2020 написання адвокатського запиту до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА № 116-07 (30 хв.);

- 10.08.2020 написання адвокатського запиту до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА № 118-08 та № 119-08 (60 хв.);

- 03.09.2020 написання та подача позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу (180 хв.);

- 28.09.2020 написання заяви про усунення недоліків у справі № 580/3881/20 (50 хв.);

- 30.10.2020 написання клопотання про залишення відзиву та пояснень третіх осіб без розгляду у справі № 580/3881/20 (30 хв.);

- 30.10.2020 написання клопотання про розподіл судових витрат у справі № 580/3881/20 (70 хв.)

Таким чином, згідно з актом виконаних робіт від 30.10.2020 № 1, позивачу надано юридичні послуги, на які витрачено 9 год. 50 хв.

Зарахування від позивача на рахунок адвоката Драченка В.В. гонорару в сумі 8 000,00 грн підтверджується рахунком на оплату від 30.10.2020 № 164-06 на суму 8 000,00 грн без ПДВ, платіжним дорученням від 30.10.2020 № 1542 на суму 8 000,00 грн (Призначення платежу: «Гонорар адвоката за юридичні послуги згідно акту виконананих робіт № 1 від 30.10.2020 року»).

Зважаючи на те, що позов у вказаній справі задоволено повністю та позивач надав належні докази понесених ним судових витрат, суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації в особі Комісії з припинення витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Олестас» (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 190, ідентифікаційний код 30146931) до Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації в особі Комісії з припинення (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ідентифікаційний код 34924214), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ідентифікаційний код 40270297), Міністерство культури та інформаційної політики України (м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код 43220275) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації № 10/03-21 від 23.11.2010 «Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури» в частині включення до нововиявлених об`єктів пам`яток архітектури «Будинок» ХХ століття, що за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, 190, що під № 104 в Додатку до цього наказу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації на користь Приватного підприємства «Олестас» сплачений судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький