Справа № 380/6335/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року справа №380/6335/20

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Новак Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мидзки Р.В.,

представника відповідача Григоришина В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати бездіяльність Трускавецької міської ради Львівської області щодо відсутності розгляду по суті заяви про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, яка розміщена між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020 протиправною;

-зобов`язати Трускавецьку міську раду Львівської області винести на розгляд найближчого засідання сесії заяву ОСОБА_1 від 07.07.2020 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, яка розміщена між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020;

-зобов`язати Трускавецьку міську раду Львівської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, яка розміщена між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020.

В позовній заяві позивач покликається на протиправну бездіяльність Трускавецької міської ради Львівської області щодо не вчинення дій, обов`язок вчинення яких покладено ст.118 Земельного кодексу України, а саме не розгляду заяви від 07.07.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, яка розміщена між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020. Позивач вважає, що підставою для відмови у розгляді та задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, а бо ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у їх задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - це розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При відсутності підстав для відмови у наданні такого дозволу, визначених ст.118 ЗК України, орган місцевого самоврядування зобов`язаний прийняти відповідне рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, Трускавецька міська рада на черговій сесії зобов`язана розглянути заяву про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража

Ухвалою суду від 13.08.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 11.09.2020 замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

03.09.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву за вх.№43675. Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що 07.07.2020 позивач звернувся до Трускавецької міської ради Львівської області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража. Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України вищевказана заява була розглянута 27.08.2020 на черговій сесії Трускавецької міської ради, що підтверджується пунктом 7 переліку питань, які пропонувались розглянути на 77 сесії міської ради. Даний перелік затверджено розпорядженням міського голови м. Трускавця від 17.08.2020 №243-р. Проект рішення по надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не був прийнятий оскільки не набрав достатньої кількості голосів. Дана обставина підтверджується поіменним голосуванням.

Відповідач також зазначає, що відповідно до абзацу 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республік Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки

Таким чином, вважає, що позивач безпідставно вказує на бездіяльність міської ради, оскільки Трускавецька міська рада вчинила всі дії, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача подано до суду письмові пояснення.

06.10.2020 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.11.2020.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником АТО, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.10.2015 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

У 2017 році позивачем подано позов до Трускавецької міської ради з вимогами про визнання дій виконавчого комітету незаконними. Справа №457/931/17 (876/11028/17) розглядалася Трускавецьким міським судом Львівської області. У межах цієї справи Львівським апеляційним адміністративним судом 12.12.2017 р. була винесена ухвала про забезпечення позову: встановлено заборону Трускавецькій міській раді відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельну ділянку площею 0,2300 га, яка розміщена між земельними ділянками з кадастровими номер :11:009:0008, :11:009:0019, :11:009:0020 на АДРЕСА_1 .

Рішенням Трускавецької міської ради від 05.03.2020 року «Про затвердження містобудівної документації «Детальний план території земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для зміни цільового призначення земельної ділянки із будівництва готелю курортного типу на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для будівництва індивідуального гаража» було змінено цільове призначення спірної земельної ділянки.

13 березня 2020 року позивач звернувся до Трускавецької міської ради із заявою надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, з подальшим наданням земельної ділянки у власність за рахунок земель міської ради не наданих у власність та користування.

Рішенням Трускавецької міської ради від 21 травня 2020 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 не набрало необхідної кількості голосів депутатів Трускавецької міської ради.

07.07.2020 позивач повторно звернувся до Трускавецької міської ради Львівської області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Вищевказана заява була розглянута відповідачем 27.08.2020 на черговій сесії Трускавецької міської ради, що підтверджується пунктом 7 переліку питань, які пропонувались розглянути на 77 сесії міської ради. Даний перелік затверджено розпорядженням міського голови м. Трускавця від 17.08.2020 №243-р.

Проект рішення по надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не був прийнятий оскільки не набрав достатньої кількості голосів.

Листом від 28.07.2020 за №03/К0-453 відповідач повідомив позивача, що при подальшому розгляді заяви ОСОБА_1 від 07.07.2020р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража на черговій сесії міської ради, міська рада буде керуватися Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17, відповідно до якої Трускавецькій міській раді заборонено відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельну ділянку площею 0,2300 га яка розташована між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020. До зняття заборони встановленої Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17 Трускавецька міська рада не буде вчиняти ніяких дій по земельній ділянці площею 0,2300 га, яка розташована між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020 по АДРЕСА_1 , що стосується її відчуження передачі в оренду та інше користування.

Вважаючи таку бездіяльність Трускавецької міської ради Львівської області щодо відсутності розгляду по суті заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 18 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій ст. 19 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, до яких зокрема належать землі житлової та громадської забудови.

Як зазначено у ст. 40 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно пункту «д» ч. 1 ст. 121 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0,01 гектара.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0,01 гектара.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає можливість зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, аналіз положень ч. 6 та 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III вказує на те, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Порядок прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень врегульований Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Так, як слідує із матеріалів справи 07.07.2020 позивач звернувся до Трускавецької міської ради Львівської області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Вищевказана заява була розглянута відповідачем 27.08.2020 на черговій сесії Трускавецької міської ради, що підтверджується пунктом 7 переліку питань, які пропонувались розглянути на 77 сесії міської ради. Даний перелік затверджено розпорядженням міського голови м. Трускавця від 17.08.2020 №243-р.

Проект рішення по надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га по вул. Помірецькій ОСОБА_1 не був прийнятий, оскільки не набрав достатньої кількості голосів.

Статтею 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні") визначено принципи місцевого самоврядування в Україні, відповідно до яких місцевого самоврядування в Україні здійснюється на засадах: народовладдя, законності, гласності, колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів, виборності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування, судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Суд зауважує, що відповідачем не надано суду доказів про наявність належним чином документально оформленого рішення Трускавецької міської ради Львівської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража або відмову у наданні такого дозволу та не підтверджено належними доказами неможливість надання позивачу дозволу на розроблення проекту відведення.

Суд наголошує, що положення статей 118, 122 Земельного кодексу України надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності та зобов`язують мотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначають підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 23.01.2018 року у справі №1903/2676/12.

Відповідачем вимоги Земельного кодексу України не дотримано.

Листом від 28.07.2020 за №03/К0-453 відповідач повідомив позивача, що при подальшому розгляді заяви ОСОБА_1 від 07.07.2020р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража на черговій сесії міської ради, міська рада буде керуватися Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17, відповідно до якої Трускавецькій міській раді заборонено відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельну ділянку площею 0,2300 га яка розташована між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020. До зняття заборони встановленої Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17 Трускавецька міська рада не буде вчиняти ніяких дій по земельній ділянці площею 0,2300 га, яка розташована між земельними ділянками кадастровий номер :11:009:0008, :11:009:0019 та :11:009:0020 по АДРЕСА_1 , що стосується її відчуження передачі в оренду та інше користування.

Надаючи оцінку таким обґрунтуванням відповідача суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, приписами ст.118 Кодексу передбачено підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідачем доказів невідповідності земельної ділянки вказаної позивачем у викопіюванні, доданому до заяви, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, суду надано не було.

Відповідачем не доведено жодної з підстав передбачених ст.118 ЗК для відмови у задоволенні заяви позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17 скасовано ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 05.10.2017 про відмову у забезпеченні позову у справі №457/931/17 та прийнято нову ухвалу якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено Трускавецькій міській раді відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельну ділянку площею 0,2300 га, яка розміщена між земельними ділянками з кадастровими номер :11:009:0008, :11:009:0019, :11:009:0020 на АДРЕСА_1

Тобто, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду заборонено лише відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельну ділянку.

Проте, зміст статей 118, 122 ЗК свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.

До того ж, будь-які законні критерії визначення пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутні.

Тобто, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття земель у власність. При дотриманні заявником при подачі зави щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вимог статей ЗКУ, у уповноваженого органу відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані зазначеного дозволу.

Таким чином, суд відмічає, що наявність ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №457/931/17 жодним чином не перешкоджає у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки це не означає надання її у власність.

Отже, викладені відповідачем у листі від 28.07.2020 №03/К0-453 мотиви для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не містять жодної із передбачених ч.7 ст.118 ЗК підстав для такої відмови.

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви 07.07.2020 ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 381 КАС України встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є правом, а не обов`язком суду та застосовується з урахуванням фактичних обставин справи. В даній справі судом не вбачається необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 134, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Трускавецької міської ради Львівської області щодо не розгляду по суті заяви 07.07.2020 ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Зобов`язати Трускавецьку міську раду Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 26.11.2020 року.

Суддя Крутько О.В.