Справа № 160/3094/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року Справа № 160/3094/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кальника В.В.
судді Врони О.В.
судді Неклеси О.М.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Михайлова Д.В.
представника відповідача Петренко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання рішення нечинним, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
18 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Кабінету Міністрів України, у якій позивач просить:
- визнати з моменту прийняття рішення Кабінету Міністрів України, оформленого протоколом від 19 лютого 2020 року, в частині не підтримання призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилення проекту розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» - нечинним;
- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не прийняття Розпорядження про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України призначити ОСОБА_1 на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15 листопада 2019 р. було оголошено конкурс на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження. На засіданні Кабінету міністрів України від 24 січня 2020 р., - ОСОБА_1 було визначено переможцем конкурсу на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження. З 23 січня 2020 року по 17 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 , як особи що претендує на зайняття посади - Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, була проведена спеціальна перевірка, за результатами якої було складено позитивний висновок. Проект розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» було внесено до порядку денного на засідання КМУ від 19.02.2020 року. На засіданні Кабінету Міністрів 19.02.2020 року Уряд погодився із пропозицією Міністра енергетики та захисту довкілля Оржеля О.А. щодо не підтримання призначення ОСОБА_1 . Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилив проект розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 . Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження».
Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2-5 ст. 31 Закону України «Про державну службу», на посаду державної служби призначається особа, визначена переможцем конкурсу. Таке рішення приймається не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції, проте з часу завершення перевірки та надходження до відповідача позитивного висновку про проходження ОСОБА_1 спеціальної перевірки пройшло більше місяця (з 17.02.2020 р. 18.03.2020 р.), тому, позивач вважає, що не призначення ОСОБА_1 на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження за результатом конкурсу є протиправною бездіяльністю.
При цьому, акти Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень. Розпорядження Кабінету Міністрів видаються з питань, зокрема, кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру (ч. 2 § 30 Регламенту).
Разом з тим, позивач зауважує, що протокольне рішення щодо не підтримання призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилення проекту розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 . Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» не було оформлене належним чином (яким є Розпорядження) та не набуло юридичних наслідків для позивача.
Отже, позивач вважає, що рішення Кабінету Міністрів України оформлене протоколом від 19 лютого 2020 року в частині не підтримання призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилення проекту розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» є нечинним з моменту прийняття, а бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не прийняття Розпорядження про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження є протиправною, у зв`язку із чим, на думку позивача, Кабінет Міністрів України зобов`язаний призначити ОСОБА_1 на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.
Ухвалою від 23.03.2020 року адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою від 30.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
04.06.2020 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про передачу справи №160/3094/20 за підсудністю.
Ухвалою від 10.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Кабінету Міністрів України про передачу даної справи до Окружного адміністративного суду міста Києва.
04.06.2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що Кабінет Міністрів України на своїх засіданнях ненаділений самостійними повноваженнями щодо призначення на посади, такі повноваження здійснюються після внесення на засідання відповідної пропозиції Міністра енергетики. Згідно норм чинного законодавства призначення на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження не є самостійним обов`язком Кабінету Міністрів України, та зокрема залежить від здійснення попередньо певних дій, тому неприйняття розпорядження про призначення позивача на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження не може розглядатись як протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Також зауважив, що прийняття розпоряджень є дискреційними повноваженнями Кабінету Міністрів України.
05.06.2020 року від представника позивача до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів.
05.06.2020 року представником позивача до суду подано клопотання про призначення розгляду справи №160/3094/20 у загальному провадженні.
Ухвалою від 09.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи №160/3094/20 в порядку загального позовного провадження. Подальший розгляд справи №160/3094/20 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів Неклеси О.М., Врони О.В.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, наведених у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Розпорядженням Кабінету міністрів України №1053-р від 15 листопада 2019 р. було оголошено конкурс на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.
13 грудня 2020 року відбулося засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби, на якому розглядали питання, зокрема (пункт 13-16 протоколу № 13 засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби) про:
- затвердження списку кандидатів на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, яких допущено до етапу співбесіди.
- проведення співбесіди з кандидатами на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, яких допущено до етапу співбесіди та визначення її результатів.
- складення рейтингу кандидатів на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.
- визнання кандидатур на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження для внесення пропозицій суб`єкту призначення.
Комісією з питань вищого корпусу державної служби було визначено кандидатури на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, які набрали найбільшу кількість балів відповідно до загального рейтингу кандидатів, для внесення пропозицій суб`єкту призначення, серед яких був ОСОБА_1
24 січня 2020 р. на засіданні Кабінету міністрів України, з урахуванням пропозиції Міністра енергетики та захисту довкілля Оржеля О.А. за результатами відповідної співбесіди, проведеної з кандидатами на зазначену посаду, пропозиції щодо яких внесені Комісією з питань вищого корпусу державної служби, ОСОБА_1 було визначено переможцем конкурсу на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.
Відповідно до приписів ст. 57, 58 Закону України «Про запобігання корупції», відносно ОСОБА_1 , як особи, що претендує на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, була проведена спеціальна перевірка, за результатами якої було складено Довідку від 18.02.2020 № 13 про результати спеціальної перевірки відомостей щодо ОСОБА_1 , який претендує на зайняття посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, зі змісту якої вбачається, що за результатами перевірки, інформації що перешкоджає зайняттю ОСОБА_1 посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, не виявлено.
Проект розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» було внесено до порядку денного на засідання КМУ від 19.02.2020 року.
На засіданні Кабінету Міністрів 19.02.2020 року Уряд погодився із пропозицією Міністра енергетики та захисту довкілля Оржеля О.А. щодо не підтримання призначення ОСОБА_1 . Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилив проект розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження».
Згідно протоколу засідання від 19 лютого 2020 року № 11, КМУ погодився з пропозицією Міністра енергетики та захисту довкілля Оржелем О.А. щодо непідтримання призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України та відхилення проекту розпорядження КМУ «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України».
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
За змістом ч. 2, 3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 N 889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про державну службу", система управління державною службою включає:
1) Кабінет Міністрів України;
2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби;
3) Комісію з питань вищого корпусу державної служби та відповідні конкурсні комісії;
4) керівників державної служби;
5) служби управління персоналом.
Правовий статус та повноваження Кабінету Міністрів України визначені Конституцією України та Законом України "Про Кабінет Міністрів України".
Відповідно до ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.
Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України Про Кабінет Міністрів України N 794-VII, Кабінет Міністрів України призначає на посаду:
1) державних секретарів міністерств, керівників та заступників керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, відповідно до законодавства про державну службу.
Статтею 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" N 794-VII передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем`єр-міністр України.
Статтею 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" N 794-VII визначено, що проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України міністерствами, центральними органами виконавчої влади (крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного члена Кабінету Міністрів України), державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями.
Частиною першою статті 51 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.
Параграфом 7 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року N 950 (далі - Регламент) визначено, що на своїх засіданнях Кабінет Міністрів розглядає, зокрема, питання організаційно-розпорядчого характеру, в тому числі кадрові питання, питання присудження премій та призначення стипендій Кабінету Міністрів.
Порядок денний засідання Кабінету Міністрів складається з таких розділів: концептуальні засади реалізації державної політики; акти законодавства; кадрові питання; звіти та питання контролю; різне (ч. 2 § 16 Регламенту).
Пунктами 1 та 2 параграфу 24 Регламенту визначено, що за результатами засідання Кабінету Міністрів складається протокол, який є офіційним документом. У протоколі засідання зазначаються прізвища та ініціали членів Кабінету Міністрів, а також інших посадових осіб, які взяли участь у засіданні, питання, що розглядалися, та рішення, прийняті за результатами розгляду.
Відповідно до параграфа 23 Регламенту Кабінет Міністрів України з окремих питань, вирішення яких не потребує прийняття актів Кабінету Міністрів, може приймати рішення, що фіксуються у протоколі засідання (протокольні рішення).
Згідно параграфа 22 Регламенту рішення Кабінету Міністрів приймаються шляхом голосування більшістю голосів посадового складу Кабінету Міністрів. Якщо проект рішення отримав підтримку половини посадового складу Кабінету Міністрів і за цей проект проголосував Прем`єр-міністр, рішення вважається прийнятим. Головуючий на засіданні Кабінету Міністрів на підставі результатів обговорення та голосування оголошує про прийняте рішення. Рішення за результатами розгляду проектів актів законодавства приймаються у порядку, встановленому пунктами 2 і 3 § 55-1 і § 55-2 цього Регламенту.
Відповідно до § 27 Регламенту акти Кабінету Міністрів надсилаються Секретаріатом Кабінету Міністрів заінтересованим центральним і місцевим органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, іншим державним органам, державним господарським об`єднанням, підприємствам, установам та організаціям не пізніше ніж протягом двох робочих днів з моменту їх підписання.
Протокольні рішення Кабінету Міністрів доводяться до виконавців у формі витягів з протоколу засідання протягом одного робочого дня з моменту підписання протоколу.
При цьому, акти Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень. Розпорядження Кабінету Міністрів видаються з питань, зокрема, кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру (ч. 2 § 30 Регламенту).
З системного аналізу наведених норм вбачається, що рішення Кабінету Міністрів України з питання призначення на посаду ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, так і рішення про відхилення проекту розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення» є актом Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих (кадрових) питань, та має бути оформлене у вигляді Розпорядження.
Проте, як встановлено судом під час удового розгляду, таке рішення у формі Розпорядження Кабінетом Міністрів України не приймалось, та матеріали справи не містять.
Крім того, суд зазначає, що повноваження Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби визначено ст. 13 Закону України "Про державну службу".
Повноваження Комісії з питань вищого корпусу державної служби визначено ст. 15 Закону України "Про державну службу", відповідно до якої, Комісія, зокрема: проводить конкурс на зайняття посад державної служби категорії "А" та вносить суб`єкту призначення пропозиції щодо кандидатур на такі посади загальною кількістю не більше п`яти осіб.
Частинами 2-5 ст. 31 Закону України Про державну службу встановлено:
Рішення про призначення на посаду державної служби категорії "А" приймається суб`єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України.

На посаду державної служби призначається особа, визначена переможцем конкурсу.

Рішення про призначення на посаду державної служби приймається суб`єктом призначення після проведення співбесіди з кандидатом та підписання з ним контракту про проходження державної служби (у разі укладення). Таке рішення приймається не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.

Відповідно, до п. 59 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби затвердженого Постановою КМУ від 25 березня 2016 р. № 246 - після проведення співбесіди суб`єкт призначення або керівник державної служби приймає рішення про визначення переможця (переможців) конкурсу або про його (їх) відсутність. Зазначене рішення оформлюється шляхом видання наказу (розпорядження) або протокольного рішення.

Згідно пункту 64. Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, - у разі коли посада, на яку проводився конкурс, стане вакантною протягом одного року з дня оприлюднення результатів конкурсу на Єдиному порталі вакансій державної служби, а також переможець конкурсу відмовиться від зайняття посади або йому буде відмовлено у призначенні на посаду за результатами спеціальної перевірки, суб`єкт призначення має право на повторне визначення переможця конкурсу серед запропонованих Комісією або конкурсною комісією кандидатів.

Так, зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для прийняття суб`єктом призначення рішення про відмову кандидату, як особи, яку визначено переможцем конкурсу, у призначенні на посаду є встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей про претендента на посаду, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади, або відмова кандидата як переможця конкурсу від зайняття посади.

Проте, будь-яких відомостей, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття ОСОБА_1 посади Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження за результатами проведеної відносно нього спеціальної перевірки, судом встановлено не було, даних про те, що позивач подавав заяву про відмову у призначенні на посаду, матеріали справи також не містять.

Отже, суд погоджується із висновками позивача, про те що, Рішення відповідно призначення позивача на посаду державної служби мало бути прийнято відповідачем не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки (п. 3 ст. 31 Закону України Про державну службу), проте з часу надходження до відповідача позитивного висновку про проходження ОСОБА_1 спеціальної перевірки станом на час розгляду даної справи пройшло більше семи місяців (з 18.02.2020 р.), відтак, бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не прийняття рішення у формі Розпорядження відносно призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження є протиправною.

Водночас, суд зазначає, що ст. 245 КАС України передбачено вичерпний перелік повноважень суду при вирішенні справи, згідно якого, прийняття при вирішенні справи такого рішення як - визнання рішення нечинним з моменту його прийняття, зазначена норма не містить, та, як наслідок, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про визнання з моменту прийняття рішення Кабінету Міністрів України оформленого протоколом від 19 лютого 2020 року в частині не підтримання призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження та відхилення проекту розпорядження Кабінету Міністрів «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження» - нечинним.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Кабінету Міністрів України призначити ОСОБА_1 на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, суд виходить з наступного.

За своєю правовою природою вирішення питання щодо прийняття рішень щодо погодження/непогодження на призначення на посади державних секретарів міністерств, керівників та заступників керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, належить до виключної компетенції КМУ, тобто є його дискреційними повноваженнями.

Отже, КМУ має на власний розсуд погодитись або не погодитись з позицією доповідача Міністра КМУ щодо підтримання або не підтримання призначення та прийняття або відхилення проекту розпорядження «Про призначення на посаду» відповідної особи.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з бездіяльністю Кабінету Міністрів України в частині не прийняття Розпорядження про призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.

Отже, зважаючи на обставини справи, суд з метою ефективного захисту права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі ч. 4 ст. 245 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Кабінет Міністрів України розглянути питання відносно призначення ОСОБА_1 на посаду Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову у редакції, викладеній судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, у розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання рішення нечинним, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не прийняття рішення відносно призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.

Зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути питання відносно призначення ОСОБА_1 Головою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 12.10.2020 року.

Головуючий суддя В.В. Кальник

Суддя О.В. Врона

Суддя О.М. Неклеса