Справа № 1.380.2019.005299
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Львів справа №1.380.2019.005299

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, у якому просять суд:

- визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.09.2019 року № 5443 «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 ».

Ухвалою від 18.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року (суддя Москаль Р.М), об`єднано справу №1.380.2019.005300 за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради за участі третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування ухвали для спільного розгляду зі справою №1.380.2019.005299 за позовом ОСОБА_1 Львівської міської ради за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування ухвали.

Ухвалою від 08.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі являються співвласниками нежитлових півпідвальних приміщень загального площею 58, 7 кв.м., на АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою №172114683 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач стверджують, що 21.09.2019 року з офіційного веб - сайту Львівської міської ради їм стало відомо, що на сесії Львівської міської ради від 19.09.2019 року було прийнято ухвалу № 5443 «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 ». Зазначають, що Львівська міська рада вирішила надати Львівському комунальному підприємству «Львівавтодор» функції замовника на проведення оцінки об`єкта нерухомого майна, нежитлових півпідвальних приміщень (громадських вбиралень) загальною площею 58,7 кв.м. на АДРЕСА_1 які належать на праві спільної часткової власності позивачам. Зазначають, що Львівською міською радою не було проведено жодних переговорів щодо викупу об`єкта нерухомого майна - нежитлових півпідвальних приміщень (громадських вбиралень) загальною площею 58,7 кв.м. на АДРЕСА_1 . Також зазначають, що Львівською міською радою було грубо порушено процедуру викупу об`єкта нерухомого майна, оскільки така оцінка проводиться лише після надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розмішені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації. З метою відновлення порушених прав, позивачі звернулися до суду з означеним позовом.

Від відповідача, Львівської міської ради, надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись в цілому на те, що ухвала Львівської міської ради № 5443 «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 » була прийнята про оцінку об`єкта нерухомого майна, а не про сам викуп, на які позивачі покликається у позовній заяві. Стосовно тверджень позивачів про те, що Львівською міською радою було грубо порушено процедуру викупу об`єкта нерухомого майна, оскільки така оцінка проводиться лише після надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розмішені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації, однак Львівською міською радою було прийнято рішення «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 », яке не є викупом. Зазначили, що відповідно до Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» визначення термінів не застосовується такого терміну, як оцінка. Відповідач зазначає, що таким чином Львівська міська рада виконала всі умови, які передбачені Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник Львівської міської ради проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються я к на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна вбачається, що нежитлові півпідвальних приміщення (громадські вбиральні) загальною площею 58,7 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності вказано, договір купівлі - продажу № 11615, 25.12.2004 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М.

Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 5443 від 09.09.2019 року «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 », якою було вирішено: визначити суб`єктом діяльності для проведення оцінки об`єкта нерухомого майна нежитлових півпідвальних приміщення (громадські вбиральні) загальною площею 58,7 кв.м., які знаходяться на АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради»; Львівському комунальному підприємству «Львівавтодор» укласти договір про проведення оцінки об`єкта нерухомого майна - нежитлових півпідвальних приміщення (громадські вбиральні) загальною площею 58,7 кв.м., на АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , із Львівським комунальним підприємством ««Агенція ресурсів Львівської міської ради».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивачі звернулись до суду про її оскарження.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17 листопада 2009 року № 1559-VI (далі Закон України №1559- VI) визначено правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Пунктами 2, 3 ст. 1 Законом України №1559- VI визначено, що викупна ціна - вартість земельної ділянки (її частини), житлового будинку, інших будівель, споруд, багаторічних насаджень, що на ній розміщені, з урахуванням збитків, завданих власнику внаслідок викупу земельної ділянки, у тому числі збитків, що будуть завдані власнику у зв`язку з достроковим припиненням його зобов`язань перед третіми особами, зокрема упущена вигода; відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, за плату в державну чи комунальну власність шляхом їх викупу чи примусового відчуження для потреб держави, територіальної громади, суспільства в цілому.

Суб`єкти оціночної діяльності для проведення такої оцінки визначаються органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування або особою, яка ініціювала відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному законом, а вартість надання послуг з рецензування або проведення державної експертизи звітів з експертної грошової оцінки сплачується за рахунок коштів відповідних бюджетів. (ч. 4 ст. 5 Закон України №1559- VI).

Частиною 1 ст.7 Закону України №1559- VI передбачено, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб: забезпечення національної безпеки і оборони; будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв`язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій в Україні згідно з міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; розміщення та обслуговування об`єктів, пов`язаних із видобуванням корисних копалин; будівництво захисних гідротехнічних споруд; будівництво та обслуговування нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, необхідних для їх експлуатації, споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва; створення міських парків, будівництво дошкільних навчальних закладів, майданчиків відпочинку, стадіонів та кладовищ; розташування об`єктів природно-заповідного фонду.

При цьому, суд встановив, що оскаржуване рішення стосується визначення суб`єкта діяльності для проведення оцінки об`єкта нерухомого майна, а не питання викупу об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності фізичних осіб для суспільних потреб.

З огляду на наведені норми Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», позовні вимоги, з підстав наведених в позові, до задоволення не підлягають, оскільки рішення прийняте Львівською міською радою № 5443 від 09.09.2019 року «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на вул. Чернівецькій,1», стосується визначення суб`єкта діяльності для проведення оцінки об`єкта нерухомого майна нежитлових півпідвальних приміщення (громадські вбиральні) загальною площею 58,7 кв.м., які знаходяться на вул. Чернівецька, 1, та не стосується викупу об`єкта нерухомого майна, відтак відсутні підстави для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Щодо посилання позивачів, що законодавством регламентовано чіткий порядок та умови прийняття рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб, зокрема вказують на норми ст.10, ст.11 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», які не були дотримані відповідачем під час прийняття ухвали від 09.09.2019 року «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на вул. Чернівецькій,1», суд зазначає, що вказані статті регулюють питання порядку та умови прийняття рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб та порядку викупу земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб тобто не стосується взагалі предмету даного спору.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Обов`язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов`язки) для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий (обтяжуючий) характер.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно - правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Однак, в даному випадку оскаржуване рішення Львівської міської ради не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачам та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивачів, а тому не є рішеннями суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні ст. 19 КАС України та, відповідно, не порушують права свободи та інтереси позивачів у сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ухвала Львівської міської ради від 19.09.2019 року № 5443 «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 » стосується визначення суб`єкта діяльності для проведення оцінки об`єкта нерухомого майна, а не питання викупу об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності фізичних осіб для суспільних потреб, а відтак не створює, не змінює і не припиняє прав та обов`язків позивачів та відповідно заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Таким чином, дії органу місцевого самоврядування при прийнятті оскаржуваного рішення не порушують права та/або охоронювані законом інтереси позивачів в публічно - правових правовідносинах, оскільки не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення їх прав та не породжують для них будь-яких обов`язків.

Слід вказати, що задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які не впливають на суб`єктивні права та обов`язки особи. У свою чергу, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень ухвалу Львівської міської ради від 19.09.2019 року № 5443 «Про оцінку об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 » критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому відсутня правові підстави для визнання її протиправною.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.11.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна