Справа № 344/2316/20
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2316/20
Провадження № 2-а/344/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрупи Павла Богдановича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ДП18№275926 від 19.09.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 19.09.2019 року о 05 год 20 хв., керуючи транспортним засобом МЕРСЕДЕС БЕНЦ СПРІНТЕР, номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Західний обхід м. Львова 6км+500м здійснив рух на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.8.7.3 ґ) ПДР України та п. 2.4а ПДР України. Відповідно до даної постанови, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП та до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, вказує, що Правил дорожнього руху не порушував, порушення не вчиняв, транспортним засобом вказаним у постанові не керував, за адресою вказаною в постанові, як його місце проживання ніколи не перебував. Про постанову позивачу стало відомо лише після отримання її від державного виконавця 05.02.2020, а тому вважає, що строк на оскарження ним не пропущено.

Позивач в судові засідання не з`являвся, подав заяву за якою позов підтримав та просив задовольнити.

До участі в справі залучено також відповідачем Управління патрульної поліції у Львівській області.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, правом на відзив не скористалися, жодних заперечень до позову в суд не подали.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Щодо строків звернення до суду, то слід зауважити таке.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо рішень (постанов) в справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22 жовтня 1996 року в справі «Стаббінс та інші проти Сполученого Королівства» та від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова команія «Юкос» проти Росії»).

Зазначений частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденний строк визнаний законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19.09.2019, яку отримав особисто лише 05.02.2020, а оскаржив до суду 12.02.2020, тому суд вважає, щ позивач звернувся з позовом в суд до спливу 10-денного строку.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18№275926 від 19.09.2019, винесеної інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрупою Павлом Богдановичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

У постанові вказується, що 19.09.2019 о 05 год 20 хв., керуючи транспортним засобом МЕРСЕДЕС БЕНЦ СПРІНТЕР, номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Західний обхід м. Львова 6км+500м водій ОСОБА_1 здійснив рух на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.8.7.3 ґ) ПДР України та п. 2.4а ПДР України та за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122 КУпАП.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на переконання позивача працівниками поліції безпідставно визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, ніяких порушень не вчиняв, транспортним засобом вказаним у постанові не керував, за адресою вказаною в постанові, як його місце проживання ніколи не перебував, вважає, що його персональні дані були використані поліцейськими для оформлення постанови.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.1 ст.77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він 19.09.2019 о 05 год 20 хв., керуючи транспортним засобом МЕРСЕДЕС БЕНЦ СПРІНТЕР, номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Західний обхід м. Львова 6км+500м водій ОСОБА_1 здійснив рух на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.8.7.3 ґ) ПДР України та п. 2.4а ПДР України, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В той же час відповідачі не надали суду жодних заперечень чи доказів в підтвердження скоєння позивачем адмінправопорушення, як і відзиву до позовної заяви, не зважаючи на те, що судом не одноразово переносився розгляд справи, тобто сторонам надавалася змога реалізувати такі свої права.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано.

Таким чином, доказів які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів в обґрунтування обставин скоєння адмінправопорушення та підтвердження правомірності винесеного ним рішення, а отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.122, 251, 252, 258, 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до до інспектора 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрупи Павла Богдановича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18№275926 від 19.09.2019 за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло