Справа № 236/3844/20
Суддя: Шаньшина М. В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/3844/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що постановою заступника начальника групи ІПК прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України - Охрімовою І.С. № 134645 від 10.11.2020 року позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно вказаної постанови 10.11.2020 року о 16 год. 25 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , яка пояснила, що 10.11.2020 року 10:00 год. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка», чим порушила п. 3 Порядку в`їзду осіб переміщених товарів на ТОТ у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року за № 815, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у зв`язку з чим відносно неї було складено постанову та накладено адміністративне стягнення.

Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з наступних підстав. Заступником начальника групи ІПК прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України - Охрімовою І.С. під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності допущені порушення норм діючого законодавства, а саме: належних доказів стосовно цього факту порушення їй надано не було; вказаною уповноваженою особою права і обов`язки не роз`яснювались; не запропоновано скористатись правом на юридичну допомогу, її пояснення та прохання пред`явити належні докази її порушення проігноровані та не враховувались під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення; посадовою особою не вивчались всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Також, в оскаржуваній постанові вбачається, що позивач 10.11.2020 року порушила правила перетинання державного кордону України та вказано, що вчинене нею правопорушення кваліфікується за ст. 204-2 КУпАП, але не зазначено даних щодо доказів порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що свідчить про непідтвердженість кваліфікації та недоведеність її дій як правопорушника саме за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Вважає себе не винною, постанову про накладення адміністративного стягнення № 134645 від 10.11.2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою судді від 12.11.2020 року відкрито провадження в справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонам надіслано копію ухвали про відкриття провадження в справі, а відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

У визначений в ухвалі строк відповідач відзив не подав, будь-яких заяв з обґрунтовуванням поважності причин неподання відзиву до суду не надходило, що за змістом ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом, як визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату час та місце проведення судового засідання.

Представник відповідача відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши додану до матеріалів справи копію постанови № 134645 від 10.11.2020 року, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 134645 від 10.11.2020 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 204-2 КУпАПу виді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що 10.11.2020 року 10:00 год. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка» (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення, про що також зазначає позивач.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що в діях позивачки ОСОБА_1 10.11.2020 року при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Крім того, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Тобто, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова по притягнення позивачки до адміністративної відповідальності була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч. 3ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю доказів тієї події правопорушення, яка відображена в оскаржуваній постанові.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», проте, позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № 38 від 12.11.2020 року.

Керуючись ст. 2,9,10,73-77,139,241-246,286 КАС України, ст.7,33,247,251,268,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову заступника начальника групи ІПК прикордонної служби "Мілове" ім. В.Банних регіонального управління Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України - Охрімовою І.С. № 134645 від 10.11.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС «Мілове» ім. В.Банних (місце розташування за адресою: вул. Міловська, б. 58, смт Мілове, Міловського району, Луганської області, індекс 92500) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -