Справа № 722/1200/20
Суддя: Унгурян С. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1200/20
Номер провадження 2-а/722/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Шалар І.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №782001 від 14.08.2020 року.

Представник позивача, посилаючись на те, що нормами чинного законодавства не передбачено погодження з підрозділами Національної поліції паспорта маршруту для здійснення регулярних спеціальних перевезень, а також вказуючи на те, що позивач ОСОБА_1 не є суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ДП18 №782001 від 14.08.2020 року та стягнути з Управління патрульної поліції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шалар І.В. в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги в повному об`ємі та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Єрмоленко В.В. в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала.

23.09.2020 року представник відповідача Єрмоленко В.В. надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, а інспектором патрульної служби було дотримано процедуру та порядок складання адміністративних матеріалів. У зв`язку з цим вважає, що оскаржувана постанова є обгрунтована та винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 3 ст.194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність учасників справи без технічного фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Так, 14.08.2020 року старшим інспектором УПП в Чернівецькій області Грицак І.М. винесено постанову серії ДП18 №782001 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 14.08.2020 року о 07 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» н.з. НОМЕР_1 по вул.О.Кобилянської в м.Сокиряни, перевозив пасажирів за маршрутом «Сокиряни-Київ» не погодив маршрут руху з відповідними органами Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.140 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Пунктом 32.1 Правил дорожнього руху визначено, що з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Нормативно-правими актами, які регулюють питання погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування є Закон України «Про автомобільний транспорт», «Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджені постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року, та «Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту», затверджений наказом Міністерства транспорту та зв?язку України №278 від 07.05.2010 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: автобусний маршрут загального користування - автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні пасажирські перевезення; автобусний маршрут спеціальних перевезень - автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні спеціальні пасажирські перевезення; автобусний маршрут нерегулярних перевезень - автобусний маршрут, на якому здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до частин 2-5 вказаного Закону послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг. Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень (ч.7 ст.35 Закону).

Згідно п.13 Розділу ІІ «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту.

Регулярні перевезення організовують відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (організатори регулярних перевезень) згідно з програмами розвитку автомобільного транспорту на відповідній території з метою задоволення потреби населення у перевезеннях з урахуванням пропозицій громадян, підприємств, установ, організацій і автомобільних перевізників (п.14 Розділ ІІ Правил).

Відповідно до пунктів 45, 46 Розділу ІІ вказаних Правил регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів та інших організованих груп пасажирів. Регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким автомобільний перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Згідно пунктів 51, 52, 61 вказаних Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу. До нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил. Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

У відповідності до п.1.1 Розділу І «Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв?язку України №278 від 07.05.2010 року, цей Порядок встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.

Таким чином, на підставі аналізу зазначених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку, що наявність паспорта маршруту є обов?язковою для автомобільного перевізника, який здійснює перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних та регулярних спеціальних пасажирських перевезень. Натомість, зазначеними нормами законодавства взагалі не передбачено наявності паспорта маршруту у перевізника, який здійснює перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень.

Як вбачається із наказу №12 від 29.07.2020 року, позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортних засобів з 29.07.2020 року.

Крім цього, встановлено, що 14.08.2020 року між ФОП ОСОБА_3 як замовником послуг та ФОП ОСОБА_2 як перевізником укладено договір №1 про туристично-екскурсійні перевезення на строк до 15.08.2020 року, відповідно до п.1 якого перевізник взяв на себе зобов?язання починаючи з 14.08.2020 року за встановлену плату транспортувати пасажирів (екскурсантів), які є клієнтами замовника та отримують екскурсійні послуги з міста Сокиряни в місто Київ по екскурсійному маршруту «Мальовничі українські землі зранку» до зупинок маршруту .

З огляду на встановлені обставини та зазначені вище вимоги закону, судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 як водій перевізника 14.08.2020 року здійснював перевезення пасажирів автобусом саме в режимі нерегулярних пасажирських перевезень.

Оскільки позивач ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в режимі нерегулярних пасажирських перевезень, відповідно не зобов?язаний був мати під час здійснення перевезення пасажирів погоджений паспорт маршруту.

Враховуючи те, що чинними нормами законодавства не передбачено наявності паспорта маршруту під час здійснення перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, та підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 Розділу III Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №01395 від 07.11.2015 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.10 Розділу III вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАІІ завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено, що у діях позивача, які кваліфіковані за ч.2 ст.140 КУпАП, є склад правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували зазначені в оскаржуваній постанові обставини порушення позивачем ПДР України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи, суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова є незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 140, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст.2, 9, 76-78, 244-246, 257, 262 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №782001 від 14.08.2020 року, винесену щодо ОСОБА_1 - визнати незаконною та скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Унгурян С.В.