Справа № 620/4134/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року Чернігів Справа № 620/4134/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Головногое управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_2
про про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру), третя особа: ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ), та просить: визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0015, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність; зобов`язати ГУ Держгеокадастру повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :33:140:0015, площею 2,0000 га із цільовим призначенням для - ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та видати новий наказ, яким затвердити документацію із землеустрою та передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що позивач має всі законні права на затвердження документації із землеустрою та безоплатної передачі їй у власність земельної ділянки за кадастровим номером :33:140:0015 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Так, 13.02.2020 її представником за довіреністю - ОСОБА_2, після того, як був розроблений та погоджений проект землеустрою, відповідачу було подано клопотання про затвердження проекту землеустрою та надання вказаної вище земельної ділянки у власність, до якого було додано всі необхідні документи, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, включаючи письмову нотаріально засвідчену заяву, якою орендарем вказаної земельної ділянки надано згоду на її вилучення для подальшого оформлення у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства. Стаття 118 не містить такої, підстави для відмови у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, як не припинення користувачем права користування земельною ділянкою. Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001, в результаті поділу якої була зареєстрована, в тому числі, спірна земельна ділянка, фактично не існує. Таким чином, вважає, що відмова ГУ Держгеокадастру позивачу у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки є протиправною, незаконною та такою, що порушує її конституційне право власності на землю.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 з клопотанням про передачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0015 не було припинено право користування на земельну ділянку, за рахунок якої було сформовано дану земельну ділянку, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0001. Право володіння та користування земельною ділянкою з кадастровим номером :33:140:0001 було передано ОСОБА_2 і це право не було припинено станом на 27.02.2020. З клопотанням про припинення права користування вказаною земельною ділянкою ОСОБА_2 звернувся до відповідача 03.03.2020. Зазначає, що у даному випадку до ГУ Держгеокадастру звернувся орендар земельної ділянки з клопотанням про безоплатне отримання у власність частини орендованої ним земельної ділянки, тому без припинення права користування цією земельною ділянкою не можливо зареєструвати право власності за цією ж особою - особа одночасно не може бути орендарем і власником однієї земельної ділянки.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що позивач - ОСОБА_1 , не є орендарем земельної ділянки на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Клопотання про затвердження документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2, 0000 га для - ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області до ГУ Держгеокадастру подано представником позивача за довіреністю - ОСОБА_2, тобто як представником у розумінні положень ЦК України, а не як фізичною особою, яка має намір безоплатну отриману у власність вказану земельну ділянку.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 22.10.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

30.08.2018 між ОСОБА_2 (Орендар) та організатором земельних торгів ГУ Держгеокадастру (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі, згідно з пунктами 1.1, 3.1, 5.1, 5.2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 422086500:33:140:0001, яка розташована за межами населеного пункту Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Договір укладено на 7 років. Земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства (а.с. 19-23).

Згідно копії нотаріально засвідченої Довіреності від 20.03.2019, зареєстрованої в реєстрі за № 948, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником, зокрема, в територіальних органах Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру) з усіма необхідними повноваженнями з питань: вчинення усіх передбачених чинним законодавством України дій (робіт), які б стосувалися юридичного закріплення права власності на землю (виділення, приватизації, перенесення в натуру, погодження, оформлення у власність, замовлення, присвоєння кадастрового номеру, одержання та реєстрація правовстановлюючого документу тощо), та отримання на її ім`я свідоцтва про право власності (чи іншого рівнозначного документу), що посвідчує її право власності на землю (земельну ділянку), що розташована за будь-якою адресою, та реєстрації відповідних документів у встановленому законом порядку. Вказана Довіреність видана строком на три роки і дійсна до 20.03.2022 (а.с. 37-38).

Із заявою від 08.10.2019 (а.с. 24) ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту, ідентифікаційного номеру, довіреності, завіреної нотаріально копії листа від орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001, землі у власність згідно цієї заяви (а.с. 39).

Згідно наказу ГУ Держгеокадастру від 07.11.2019 № 25-8738/14-19-СГ відповідачем ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (а.с. 25).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у 2019 році було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (далі по тексту - Проект землеустрою).

Згідно штампу ГУ Держгеокадастру від 11.02.2020, розміщеному на зазначеному Проекті землеустрою, вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :33:140:0015 (а.с. 30-64).

Вказаний Проект землеустрою було погоджено Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, що підтверджується копією Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.12.2019 № 21631/82-19 (а.с. 58)

Копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджується те, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001 була поділена на земельні ділянки, яким присвоєно такі кадастрові номери: :33:140:0007, :33:140:0010, :33:140:0011, :33:140:0012, :33:140:0013, :33:140:0014, :33:140:0015, :33:140:0016, :33:140:0017, :33:140:0018 (а.с. 65-116).

Згідно Копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2020 № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0015: розташована - Чернігівська область, Козелецький район, Одинцівська сільська рада; цільове призначення - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; площа - 2,0000 га; дата державної реєстрації - 11.02.2020; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 90-94).

Із клопотанням від 13.02.2020 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру, в якому просила відповідно до статей 118 та 121 Земельного кодексу України затвердити документацію із землеустрою та передати їй безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на 34 аркушах (оригінал); Витяг з Державного земельного кадастру на 3 аркушах (оригінал), копію довіреності (а.с. 26).

Наказом від 27.02.2020 № 25-14/14-20-СГ ГУ Держгеокадастру відмовило ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0015, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) та передачі цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: не припинено користувачем право користування земельною ділянкою (а.с. 27).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача позивач звернулася до суду із позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема: є-1) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України).

ГУ Держгеокадастру є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Чернігівської області (пункт 1, підпункт 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (в редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 № 53, а.с. 117-128).

Згідно частин шостої-восьмої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

В частині першій статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що із заявою від 08.10.2019 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою, до якої, зокрема, була додана завірена нотаріально копія заяви від орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001, землі у власність згідно цієї заяви. Отримавши від відповідача вказаний дозвіл нею було замовлено розробку відповідного проекту землеустрою. Після того, як було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та погоджено його Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, позивач, в особі свого представника ОСОБА_2 , звернулася до ГУ Держгеокадастру, в якому просила затвердити документацію із землеустрою та передати їй безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Наказом від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-СГ відповідач відмовив ОСОБА_1 у затвердженні вказаного Проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність з підстави того, що не припинено користувачем право користування земельною ділянкою.

Частиною тринадцятою статті 123 та частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом) та письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Рішення про затвердження проекту, як один з етапів процедури відведення земельної ділянки, є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Водночас, згідно з частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З системного аналізу положень статті 186-1 Земельного кодексу України, статті 50 Закону України «Про землеустрій» у взаємозв`язку зі статтею 116 Земельного кодексу України, свідчить про те, що письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально є лише необхідною частиною документації, що включається до проекту землеустрою.

Проте, передачі у власність чи користування підлягають земельні ділянки, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними.

Відтак, безпідставними є доводи позивача про те, що нею було надано всі необхідні документи для затвердження проекту землеустрою, зокрема нотаріально засвідчена заява орендаря про надання згоди на передачу земельної ділянки у власність, тому причин для не затвердження проекту землеустрою, і як наслідок, передачі їй цієї ділянки немає.

З матеріалів справи вбачається, що Проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0015 в розмірі 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0001, яка, в свою чергу, перебуває в оренді ОСОБА_2 на підставі Договору оренди землі від 30.08.2018.

Із пункту 3.1 вказаного Договору оренди землі вбачається, що він укладено на 7 (сім) років.

Згідно копії нотаріально завіреної заяви від 07.10.2019, ОСОБА_2 , як орендар земельної ділянки розміром 25,8382 га з кадастровим номером :33:140:0001, яка надана йому у строкове платне користування для ведення фермерського господарства, не заперечує проти відведення з цієї земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, зокрема, земельної ділянки на користь ОСОБА_1 .

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «а» статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно частини другої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином, припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування земельною ділянкою. Добровільна відмова є лише підставою для розірвання договору оренди та прийняття власником рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

У той же час, суд виходить з того, що предметом даного спору не є вирішення спору про припинення права оренди спірною земельною ділянкою. Об`єктом захисту прав ОСОБА_1 є її право на затвердження поданого нею Проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на зазначену вище заяву від 07.10.2019 ОСОБА_2 , станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою про затвердження документації із землеустрою та на момент прийняття останнім оскаржуваного Наказу, Договір оренди землі від 30.08.2018 розірваним не був, зміни до нього не вносилися, право користування земельною ділянкою та/або її частиною припинено не було, орган державної реєстрації про таке припинення не повідомлявся. Доказів, які б спростовували вказане позивачем до суду не надано, зазначене він не заперечує.

Отже, оскільки право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 станом на 27.02.2020 - на момент прийняття оскаржуваного Наказу, яким було відмовлено позивачу у затвердженні Проекту землеустрою, було дійсним, Договір оренди землі від 30.08.2018 не було розірвано чи змінено в частині зміни об`єкту оренди, і та частина ділянки, яку бажала отримати позивач не була вільною, а перебувала в оренді, відповідач правомірно не затвердив Проект землеустрою.

Відповідна правова позиція в аналогічних правовідносинах була викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 травня у справі № 816/1331/17.

Також суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання ГУ Держгеокадастру повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження Проекту землеустрою та видати новий наказ, яким затвердити документацію із землеустрою і передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0015, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області є похідними позовними вимогами від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», а тому задоволенню не підлягає.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу від 27.02.2020 № 25-3014/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», зобов`язання повторно розглянути клопотання та видати новий наказ - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного рішення суду - 23.11.2020.

Суддя Ю. О. Скалозуб