Справа № 160/10232/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
21 жовтня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 (паспорт серії: НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер податкової картки: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на пенсію по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховуючи норми восьмого розділу ст. 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням норм ст. 54 ст. 56, ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною з огляду на положення статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої позивачу надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
14 листопада 2019 року відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 27.02.2009 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію по інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1987 році, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 25.03.2011 позивач отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Станом на 12.11.2019 позивач є інвалідом III групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії №1 та отримує пенсію згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із за стосуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки пенсія позивачу призначена за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні підстави здійснення перерахунку згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 03.03.2009.
27.02.2009 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується Довідкою серії МСЕ - ДНА - 01 № 662847 від 28.02.2009 року. Строк інвалідності встановлено до 01.03.2012 року.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 2009 року та йому було призначено пенсію по інвалідності у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом №5032 від 14.04.2009.
Загальний страховий стаж ОСОБА_1 , згідно з відомостями, що містяться в пенсійній справі, складає 36 років 3 місяці 0 днів (станом на 28.06.2019), в тому числі: робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за списком №1 - 0 років 1 місяць 6 днів.
Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що 25 березня 2011 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з розпорядженням №126149 від 11.05.2011 позивач отримував пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
19 січня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії із заробітної плати. До вказаної заяви позивач надав довідку за фактичну виплачену заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 12.01.2012 №68, видану ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», довідку від 11.03.2013 року №494. Пізніше надано ще довідку №65 від 14.01.2014. Вказані довідки було перевірено пенсійним органом та підтверджено достовірність їх видачі, у зв`язку з чим здійснено перерахунок пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Матеріалами пенсійної справи також підтверджено, що з 01.03.2012 року позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (Довідка серії 10 ААА № 574866 від 05.03.2012 року). Строк інвалідності встановлено до 01.03.2015 року.
Згідно з Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 002681 від 21.01.2015 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС безстроково з 01.03.2015 року.
Також, судом встановлено, що пенсійним органом протягом 2012 - 2019 років позивачу здійснювався перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за його заявами та наданими документами.
Також, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що в березні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про можливість переходу на пенсію за віком згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дозволить збільшити розмір його пенсії.
02 травня 2019 року позивач звернувся із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію (не вказуючи при цьому який саме вид пенсії мається на увазі) згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до норм ч. 2 ст. 56, ч. 1 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки, на його думку, внаслідок такого перерахунку сума пенсії буде збільшена.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 66 від 03.05.2019 року позивача переведено з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на пенсію за віком згідно з нормами ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та проведено перерахунок призначеної пенсії, розмір якої з 02.05.2019 року складав - 6787,78 грн.

Листом від 10.05.2019 №854/03-18 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що згідно заяви від 02.05.2019, його переведено з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дозволило збільшити розмір пенсії. Іншого чинним пенсійним законодавством не передбачено.

Матеріалами пенсійної справи також підтверджено, що 09.07.2019 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із Рішенням № 66 від 10.07.2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за заявою від 09.07.2019 року проведено перерахунок пенсії позивача (вид пенсії - пенсія по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків; умови призначення пенсії - ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), розмір якої складає з 09.07.2019 року- 7863,02 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у переведенні на інший вид пенсії та проведення перерахунку призначеної пенсії, оформлену листом від 10.05.2019 року №854/03-18 протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі таких висновків спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV, чинного на момент призначення пенсії позивачу) встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону України № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій відносяться: 1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Частиною 1 статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII він має право на пенсію по інвалідності.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії), затверджено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 (далі - Порядок №1210).

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 вказаного Порядку №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що станом на момент розгляду справи судом ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків), призначену у відповідності до положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інвалід ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №66 від 10.07.2019 року).

У прохальній частині позову позивач просить суд визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розгляду його заяви від 02.05.2019 року та відмови у переведенні його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховуючи норми восьмого розділу, ст. 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за понаднормативний стаж у розмірі 16% середньомісячного заробітку відповідно до норм статей 54, 56, 57 Закону № 796-XII.

Між тим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем в заяві від 02.05.2019 року не було зазначено на який вид пенсії (пенсія за віком чи пенсія по інвалідності, передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») він просить його перевести, а лише зазначає - «Закон - 1058». Посилання на норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказані ним тільки для проведення перерахунку його пенсії.

Тобто, позивач вказуючи у заяві від 02.05.2019 року про переведення на інший вид пенсії взагалі не конкретизував на який вид пенсії слід його перевести, що з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 являється інвалідом III групи (інвалідність пов`язана із захворюванням, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС) дозволяло відповідачу здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у відповідності до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дійсно призвело до збільшення розміру призначеної пенсії.

За таких обставин, рішення відповідача щодо переводу позивача на інший вид пенсії за його заявою від 02.05.2019 року, а саме, на «пенсію за віком» у відповідності до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є правомірним, у зв`язку із чим, суд не вбачає протиправності дій відповідача в цій частині.

При цьому, суд також зазначає, що починаючи з липня 2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за заявою від 09.07.2019 року проведено перерахунок пенсії позивача (вид пенсії - пенсія по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків; умови призначення пенсії - ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), розмір якої складає з 09.07.2019 року- 7863,02 грн. (Рішення №66 від 10.07.2019 року). Із вказаним рішенням позивач погоджується та ніяким чином його правомірність у позові не оскаржує.

Що стосується вимог позивача перерахувати пенсійні виплати починаючи з 02.05.2019 року у відповідності до положень ст. 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із середньомісячного заробітку за довідкою, виданою Акціонерним товариством Нікопольський завод «Феросплавів» № 65 від 14 січня 2014 року, із збільшенням пенсії за понаднормативний стаж роботи, який складає 16% із середньомісячного заробітку, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону № 796-XII, час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 56 Закону № 796-XII).

Пільги по обчисленню середньомісячного заробітку передбачені статтею 57 Закону №796-XII.

Так, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону № 796-XII, у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також в евакуації населення на добровільній безплатній основі і стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними документами, пенсія по інвалідності за їх бажанням обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Також, частиною 2 статті 27 Закону № 796-XII передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII, враховуючи факт віднесення позивача до категорії 1 та наявності у нього стажу 36 років, тобто 16 років понад встановленого стажу для чоловіків - 20 років, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на пенсію в повному розмірі, але у разі призначення пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

Тобто, зазначена норма застосовується у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, але не у випадку призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №796-XII, оскільки процедура призначення та розрахунку пенсії по інвалідності та пенсії за віком різні за змістом і механізмом їх проведення.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для збільшення пенсії позивача за понаднормативний стаж роботи, який складає 16% із середньомісячного заробітку, відповідно норм восьмого розділу ст. 54, 5, 56, 57 Закону України» Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при переведенні його на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, посилання позивача на те, що пільги на обчислення середньомісячного заробітку, які надані статтями 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині можливості обчислення пенсії незалежно від її виду за один з неповних календарних місяців роботи на територіях радіоактивного забруднення, не можуть бути змінені іншими законами, в тому числі ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає помилковими.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що, відмовляючи у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховуючи норми восьмого розділу ст. 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII, відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставини, що мають значення для прийняття рішення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева