Справа № 580/3828/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року справа № 580/3828/20

18 годин 08 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/3828/20

за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Благовісна, 269/105, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник позивача Мурза Т.О. - за дорученням]

до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Технопартс» (вул. Руставі, 4, м. Черкаси, 18029, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Литвиненко А.М. - згідно відомостей з ЄДР, ОСОБА_1 - за довіреністю]

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, прийняв рішення.

14.09.2020 Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Технопартс», просить:

- стягнути з відповідача на позивача 55 418 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 1650,92 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 18.09.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 05.10.2020. Ухвалою від 05.10.2020 оголошено перерву до 11.11.2020. Ухвалою від 11.11.2020 відкладено розгляд справи до 16.11.2020.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідач не виконав у 2019 році норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, що має наслідком сплату адміністративно-господарських санкцій, що відповідач у добровільному порядку не сплатив.

У позові зазначено, що у звітному 2019 році у відповідача працювала 1 особа з інвалідністю, натомість законом встановлено норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 2 робочих місця, що відповідає самостійному визначенні відповідачем у звіті за одночасно вказаної неправильної інформації щодо фактично працюючих: замість обчисленого за розрахунком середньооблікової чисельності штатних працівників - 1 вказано від облікового складу не за рік - 2 особи, 1 особа працювала менше місяця у 2019 році. Відповідачем не подавалось звіти форми № 3-ПН до центру зайнятості. Листом від 02.09.2020 позивач повідомив відповідача про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій та пені. Станом на час звернення до суду відповідачем не сплачено адміністративно-господарські санкції та пеню.

10.11.2020 відповідачем подано відзив на позов, де зазначено про відсутність помилки у звіті та виконанні нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за наявних 2 осіб з інвалідністю. Відповідач вважає, що обов`язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю виконано, позаяк протягом 2019 року у ТОВ «Компанія Технопартс» працювали особи з інвалідністю: ОСОБА_2 (3 група) - з 17.10.2018 до теперішнього часу; ОСОБА_3 (3 група) - прийнятий 10.12.2019, працював у 2019 році з 10.12.2019 до 31.12.2019 (а.с.66). Представник відповідача у судовому засіданні 16.11.2020 просив відмовити у задоволенні позову.

16.11.2020 позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено, що протягом звітного 2019 року у відповідача працювали особи з інвалідністю: ОСОБА_2 (відпрацьовано 12 місяців 2019 року) та ОСОБА_3 (відпрацьовано 1 місяць 2019 року). Середньооблікова кількість фактично працюючих осіб з інвалідністю у 2019 році у відповідача становить 1,1, тому норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не виконано. У відповіді на відзив зазначено, що за інформацією Черкаського міського центру зайнятості відповідачем не подавалось форми № 3-ПН з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю. Представник позивача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія Технопартс» () зареєстровано як юридичну особу 14.11.2014.

Законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон № 875).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 875 з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. На законодавчому рівні визначено єдиний норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та порядок його обчислення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. Під час здійснення розрахунків кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 затверджено форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», та Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)». Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН така звітність заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Судом встановлено, що згідно Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік форми №10-ПІ, поданого відповідачем позивачу 29.01.2020, середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача у 2019 році становила 43 особи, особи з інвалідністю у 2019 році - 2 (а.с.8). Оскільки середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2019 році становила 43 особи, нормативом робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для позивача є 2 штатні одиниці.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.02.2020 № 4761/23-00-33-0115, наданого на запит позивача від 30.01.2020 № 251/01-27, повідомлено, що згідно з даними звітності щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданої відповідачем наявна інформація про середньооблікову кількість штатних працівників з інвалідністю у 2019 році - 1 особа (а.с.9-10).

Згідно з листом Черкаського міського центру зайнятості від 02.06.2020 № 08-11/721 (а.с.13) наданого на запит позивача від 25.05.2020 № 1292/01-27 (а.с.12) повідомлено, що протягом 2019 року ТОВ «Компанія Технопартс» ()не подавало до Черкаського міського центру зайнятості звіти за формою №3-ПН.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу від 09.12.2019 № 207 на роботу в ТОВ «Компанія Технопартс» прийнято ОСОБА_3 (а.с.55). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи (а.с.71).

Відповідно до наказу від 13.08.2019 № 185 на роботу в ТОВ «Компанія Технопартс» прийнято ОСОБА_4 за сумісництвом з 14.08.2019 (а.с.91). відповідно до пенсійного посвідчення від 19.01.2016 № НОМЕР_2 ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2 групи. Наказом від 26.10.2020 ОСОБА_4 призначено на посаду директора ТОВ «Компанія Технопартс» (а.с.118).

Згідно з наказом від 12.04.2018 № 78 на роботу в ТОВ «Компанія Технопартс» прийнято ОСОБА_5 (а.с.122). Відповідно до пенсійного посвідчення від 16.07.2020 № НОМЕР_3 ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.128).

Суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано обов`язок щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю та їх працевлаштування за 2019 рік.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не можуть бути включеними до середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, та зарахованими до виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік, тому що: ОСОБА_5 , відповідно довідки до акта огляду МСЕК (серія 12 ААБ № 767390), інвалідність встановлено з 18.02.2020. Відповідно до статті 19 Закону № 875 виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Оскільки наказом ТОВ «Компанія Технопартс» від 13.08.2019 № 185, ОСОБА_4 прийнято на роботу за сумісництвом, то у ТОВ «Компанія Технопартс» його робоче місце не є основним.

Позивачем правильно встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, у звіті № 10-ПІ ТОВ «Компанія Технопартс» від 29.01.2020 за 2019 рік, не відповідає дійсності.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 25.09.2005 № 286 (далі - Інструкція 286), середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору. Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу. Пункт 3.4 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ГП (річна), затвердженої наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42 визначено, що дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем відповідно до нормативу (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо під час обчислення виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми стоїть число 5 і більше, то воно округлюється у бік збільшення).

Особами з інвалідністю ОСОБА_2 - відпрацьовано 12 місяців 2019 року (прийнятий 17.10.2018), ОСОБА_3 - відпрацьовано 1 менше одного місяця (прийнятий 10.12.2019), що у загальному складає - 1 особа (12 +1 = 13 : 12 (звітний період - рік) =1,1 осіб, застосовуючи заокруглення = 1 особа).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI (далі Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

На виконання зазначеної вище норми Закону №5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) (далі Порядок №316).

У контексті положень Закону №5067-VI та Порядку №316 на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Разом з тим, періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Позаяк відповідач не подавав звітів Форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю до центру зайнятості, не працевлаштував самостійно 2 осіб з інвалідністю у 2019 році, суд дійшов висновку, що відповідач не вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій має наслідком нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно у строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Обов`язком підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують працю найманих осіб, є: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Правовий висновок зазначено у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №817/650/17 та від 21.08.2018 у справі 3817/650/17.

Судом встановлено, що відповідач не вжив заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання з 05.08.2019, що є підставою для притягнення його до відповідальності відповідно до Закону № 875.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік середня річна заробітна плата штатного працівника відповідача у 2019 році склала 55026 грн. Адміністративно-господарські санкції за 2019 рік складають 55418,60 грн.

Позивач заявив позовну вимогу про стягнення пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарський санкцій за період прострочення з 16.04.2020 до 11.09.2020, всього за 149 днів прострочення.

Згідно розрахунку суми позову одноденний розмір пені за ставкою Національного банку НБУ 6% річних складає 0,02%. Сума пені за 149 днів прострочення складає 1650,92 грн (55418 х 0,02%, а.с.14).

Згідно частини 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Пунктом 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129 (далі - Положення №129), є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Відповідно до пункту 12 Положення №129 Фонд утворює, ліквідовує та реорганізовує територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності працівників Фонду і коштів, передбачених на утримання Фонду, за погодженням з Мінсоцполітики.

Згідно з пунктом 6 Положення №129 Фонд відповідно до покладених на нього завдань: спрямовує, координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду з питань діяльності, визначеної в положеннях про відділення, у тому числі щодо: організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю; обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю; ведення претензійно-позовної роботи в судах різних інстанцій.

Суд зазначає, що територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів наділені повноваженнями здійснювати аналіз та перевірку правильності розрахунків у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів, а також здійснювати збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, в тому числі шляхом звернення до суду.

Надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, доказам щодо їх підтвердження, керуючись актами законодавства щодо цих правовідносин, суд дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для стягнення за рішенням суду з відповідача 55418,60 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 1650,92 грн пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій та вважає позов таким, що належить задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивачем не надано доказів понесених судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Технопартс» (вул. Руставі, 4, м. Черкаси, 18029, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Благовісна, 269/105, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 55 418 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімнадцять) грн 60 коп адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн 92 коп пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів [вул. Благовісна, 269/105, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Технопартс» [вул. Руставі, 4, м. Черкаси, 18029, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 23.11.2020.

Суддя Л.В. Трофімова