Справа № 140/14004/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/14004/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу; зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №З-5196/15-20-СГ від 05.06.2020 «Про відмову у затверджені документації із землеустрою»; зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Волинській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :04:001:1239 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою, адже його погоджено у встановленому законом порядку; відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою цей проект землеустрою відповідає вимогам чинного земельного законодавства.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

13.10.2020 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5196/15-20-СГ від 05.06.2020 та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5874/15-20-СГ від 09.09.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки»; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га кадастровий номер :04:001:1239 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1681,60 грн.

19.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

23.10.2020 від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач не погоджується з доводами відповідача та вважає їх хибними, з огляду на те, що останній незаконно маніпулює своїми правами та обов`язками, та має можливість уникнути виконання своїх обов`язків, а саме не затвердити проект землеустрою та не передати у приватну власність земельну ділянку позивачу, тому зобов`язуючи відповідача затвердити проект землеустрою та надати земельну ділянку у власність позивача, суд не приймає рішення замість суб`єкта владних повноважень, а лише вказує йому, у який саме спосіб він повинен діяти при наявності незаконної відмови в погодженні проекту землеустрою (викладеної в неодноразовій відмові у погодженні проекту землеустрою) і яке саме рішення він зобов`язаний прийняти за заявою позивача, тим самим застосовується ефективний спосіб захисту, а не втручання в дискреційні повноваження відповідача.

23.10.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення, згідно яких останній заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 05.12.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, у межах норм безоплатної приватизації.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №3-83/15-20-СГ від 03.01.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області.

На виконання цього наказу ФОП « ОСОБА_2 » був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та отриманий витяг з ДЗК про земельну ділянку кадастровий номер :04:001:1239, які були подані для затвердження через ЦНАП у Волинській області.

19.02.2020 експертом державної експертизи відділу у Турійському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області складено висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.02.2020 № 2867/82-20. Експерт зробив висновок, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та встановленим нормам і правилам правових актів. Експерт державної експертизи погодив проект землеустрою (а.с.71).

19.03.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області видало наказ №3-2876/15-20-СГ «Про відмову у затверджені документації із землеустрою», що мотивований тим, що ОСОБА_1 реалізував право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:007:0054 площею 0,0847 га, яка знаходиться в с. Вінницькі Хутори Вінницького району.

06.04.2020 позивач повторно звернувся з заявою до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, якою просив скасувати наказ №3-2876/15-20-СГ від 19.03.2020 про відмову у затверджені документації із землеустрою та видати новий наказ, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надати йому у власність земельну ділянку кадастровий номер :04:001:1239 площею 2,00 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації.

05.06.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області видало наказ №3-5196/15-20-СГ про відмову у затверджені документації із землеустрою мотивуючи тим, що проект землеустрою не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», зокрема відсутні матеріали землевпорядного проектування (а.с.75).

15.06.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області з заявою про затвердження проекту землеустрою та просив розглянути заяву та видати новий наказ, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надати у власність земельну ділянку кадастровий номер :04:001:1239 площею 2,00 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, у межах норм безоплатної приватизації. Разом з заявою було додано оригінал проекту землеустрою з висновком від 19.02.2020 №2867/82-20 та коректурним аркушем про усунення зауважень, оригінал витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.02.2020 та судову практику щодо вирішення спірних питань.

09.09.2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області видало наказ №3-5874/15-20-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі того, що перелік обмежень у використанні земельної ділянки не відповідає вимогам додатку 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012.

Не погодившись із наказами ГУ Держгеокадстру у Волинській області №3-5196/15-20-СГ від 05.06.2020 та №3-5874/15-20-СГ від 09.09.2020, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів із цим позовом.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».

За приписами абзацу 1 частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин 2, 3 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Статтею 186 ЗК України унормовано загальні приписи щодо погодження та затвердження документації із землеустрою.

Так, частинами 15, 17, 20 вказаної статті передбачено таке:

- оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації;

- підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації;

- погодження документації із землеустрою здійснюється за місцем розташування земель (земельних ділянок) територіальними органами центральних органів виконавчої влади, утвореними у районі, місті обласного, республіканського значення (Автономної Республіки Крим), містах Києві та Севастополі, або міжрегіональним територіальним органом, у разі якщо повноваження його поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК України, якою визначені повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами 5, 6, 8 статті 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частиною 9 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм ЗК України видно, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.10.2018 у справі №820/4852/17, яка враховується судом при розгляді цієї справи у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України.

Суд з позовної заяви встановив, що 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, у межах норм безоплатної приватизації.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №3-83/15-20-СГ від 03.01.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області.

Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_2 » було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та отриманий витяг з ДЗК про земельну ділянку кадастровий номер :04:001:1239, які були подані для затвердження через ЦНАП у Волинській області (а.с.24-70).

Відповідно до висновку Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.02.2020 № 2867/82-20 експерта державної експертизи відділу у Турійському районі погоджено вказаний проект землеустрою (а.с.71).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 28.02.2020, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 30.01.2020 відділом у Турійському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 28.02.2020 зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :04:001:1239, площею 2,0000 га, місце розташування: Волинська область, Турійський район, Озерянська сільська рада (а.с.24).

Відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, відповідач підставою відмови у затвердженні документації з землеустрою у наказі від 05.06.2020 №3-5196/15-20-СГ зазначив відсутність матеріалів землевпорядного проектування; підставою відмови у затвердженні документації з землеустрою у наказі від 09.09.2020 №3-5874/15-20-СГ зазначив перелік обмежень у використанні земельної ділянки не відповідає вимогам додатку 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.201.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.08.2018 у справі №817/586/17 та від 24.01.2020 у справі №316/979/18, відповідно до яких перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. Головне управління Держгеокадастру в області не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Надана суду копія проекту землеустрою містить висновок від 19.02.2020 №2867/8220 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданий експертом державної експертизи відділу у Турійському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Зі змісту даного висновку судом встановлено, що вказаний проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (пункт 8); обмеження щодо використання земельної ділянки - відсутні (підпункт 6 пункту 6) (а.с.71).

З урахуванням наведеного, оскільки проект землеустрою погоджено у визначеному законом порядку державним кадастровим реєстратором за принципом екстериторіальності, у відповідача були відсутні підстави перевіряти такий проект землеустрою на відповідність вимогам ЗК України та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів та висувати власні зауваження до такого проекту.

До того ж, суд враховує, що позивачем на усунення зауваження відповідача, викладеного в оскаржуваному наказі від 05.06.2020 №3-5196/15-20-СГ повторно надано проект землеустрою, коректурний аркуш про усунення зауважень, оригінал витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.02.2020.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою ОСОБА_1 містить Перелік обмежень щодо використання земельної ділянки, складений ФОП ОСОБА_2 30.01.2020 (а.с. 56), за змістом якого земельна ділянка не містить обмежень щодо її використання.

З урахуванням наведеного, посилання відповідача у спірних наказах на зазначені вище недоліки документації із землеустрою не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, оскільки зазначена інформація вже міститься у проекті землеустрою.

Окрім того, суд враховує, що на підставі наданого позивачем проекту землеустрою відділом у Турійському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер :04:001:1239 (а.с.24), що також свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою.

За таких обставин, суд констатує, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5196/15-20-СГ від 05.06.2020 «Про відмову у затверджені документації із землеустрою» та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5874/15-20-СГ від 09.09.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» не містять законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню, з урахування чого позов у цій частині вимог належить задовольнити.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, суд виходить з такого.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17 виклав правовий висновок, відповідно до якого повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, відповідач двічі протиправно відмовляв позивачу у затвердженні документації із землеустрою.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням наведеного, зважаючи на дотримання позивачем порядку розроблення землевпорядної документації з метою отримання земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації та недоведення відповідачем факту наявності визначених законом підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 у даному випадку буде саме зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га кадастровий номер :04:001:1239 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Двотижневий строк розгляду відповідного питання прямо визначений у законі (частина дев`ята статті 118 Земельного кодексу України), а тому окрема вказівка на нього у судовому рішенні не вимагається.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1681,60 грн., що підтверджується квитанціями про сплату № 9356 від 16.09.2020, № 92224 від 09.10.2020 (а.с.8).

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5196/15-20-СГ від 05.06.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою» та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-5874/15-20-СГ від 09.09.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га кадастровий номер :04:001:1239 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1681 (тисяча шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський