Справа № 360/3151/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3151/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивачу протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу від 12.05.2020;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести поновлення виплати пенсії позивачу з 01.01.2015 на вказаний нею банківський рахунок відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон. Для оформлення постійного проживання за кордоном позивач оформив зняття з реєстрації з останнього місця проживання та здав паспорт громадянина України. 12.09.2014 позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 2015 року і станом на сьогоднішній день позивач, призначеної за законом пенсії не отримує.

11.03.2020 представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, надіслав безпосередньо до відповідача нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву позивача про поновлення пенсії.

15.05.2020 представником отримано лист № 55/Л-1/2020 від 12.05.2020, у відповідності до якого, відповідач відмовив у поновленні пенсії, обґрунтовуючи свою відмову тим, що у позивача відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням відповідача та що відсутність міжнародної пенсійної угоди між Україною та Ізраїлем не дозволяє відповідачу поновити пенсію позивачу, що позивачем не була дотримана вимога щодо особистого звернення за поновленням пенсії, та що особиста заява позивача, яка була підписана позивачем перед нотаріусом, нотаріально посвідчена та легалізована печаткою апостиль, та оригінал якої був переданий відповідачу засобами поштового зв`язку не є особистим зверненням позивача, тому, на думку відповідача, відсутні правові підстави для поновлення пенсії позивачу.

Позивач вважає, що рішення та дії відповідача щодо незаконної відмови в поновленні виплати пенсії, є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству, чисельній судовій практиці, у зв`язку із чим і подано даний адміністративний позов.

Ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 142-143).

24.09.2020 відкладено підготовче засідання на 20.10.2020 (а.с.185).

Ухвалою від 20.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 193).

14.09.2020 від управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 152-156), в якому відповідач позовних вимог не визнав з огляду на наступне.

23.03.2020 на адресу управління поштовим зв`язком надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.03.2020 № 685-826/А-01/8-1200/20, яким направлено лист В. Меламеда від 11.03.2020 № 180 про призначення пенсії ОСОБА_1 та копії документів щодо передачі заяви ОСОБА_1 про поновлення пенсії для розгляду по суті.

До вказаного листа згідно з переліченими в ньому ж додатками додано: апостильовану копію довіреності від 19.01.2020 для представництва інтересів ОСОБА_1 на території України двадцятьма особами, завірену копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого 05.09.2013 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області; картку платника податків ОСОБА_1 від 26.02.2020, копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 02.09.1975, завірену копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , апостильовану заяву від ОСОБА_1 від 19.01.2020, яка постійно проживає в державі Ізраїль, щодо поновлення з 01.01.2015 пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заява ОСОБА_1 від 11.03.2020 була спочатку розглянута як звернення, рішення з приводу її розгляду управлінням не приймалось. Листом від 27.03.2020 вих. №55/Л-1 ОСОБА_2 було надано обґрунтовану відповідь.

Незважаючи на подання заяви про поновлення пенсії з порушенням Порядку №22-1, 12.05.2020 управлінням було прийнято рішення № 55/Л-1/20 про відмову в поновленні пенсії, яке було направлено на адресу представника позивача ( ОСОБА_2 ) 12.05.2020 .

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 4 Основ пенсійне страхування є одним з видом загальнообов`язкового державного, соціального страхування. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 16 Закону 1058 застрахована особа зобов`язана виконувати їхні вимоги, передбачені цим Законом, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Так пунктом 1.5. Порядку № 22-1 передбачено, що заява про поновлення пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником.

Вимоги, передбачені діючим законодавством, щодо порядку звернення за поновленням пенсії є однаковими як для безпосередньо особи, так і для його представника.

Тобто у разі неможливості заявником особисто звернутися до управління з заявою щодо поновлення пенсії, до управління має право звернутися представник, що діє в інтересах заявника на підставі довіреності, особисто, який повинен пред`явити свій паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік та надати і підписати від імені свого довірителя заяву відповідного зразку.

До управління ні заявник, ні його представник особисто не звернулись, особи їх не були посвідчені (встановлені), оскільки документи надійшли до управління поштою. Заява відповідного зразку представником не надана, не підписана.

До листа № 180 від 11.03.2020 додано оригінал паспорту ОСОБА_1 не надано, а надано копію паспорту, яка завірена ТОВ "В. Меламед Юридичний офіс (Ізраїль - Україна)" - організацією, в якій ОСОБА_1 не працює і яка відповідно до законодавства не наділена повноваженням засвідчувати копії документів для призначення/поновлення пенсій.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах (абзац другий пункту 2.23. Порядку 22-1). У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Копії документів, які додані до листа завірені не належним чином. Документів, які посвідчують особу, яка звертається від імені ОСОБА_1 (представника), взагалі не надані. Крім того, відповідно до даних довіреності від 19.01.2020 для представництва інтересів громадянина ОСОБА_1 на території України ОСОБА_3 , яким підписано лист №180 від 11.03.2020, як представником ОСОБА_4 не є громадянином України.

Оскільки до управління заява про поновлення пенсії ні ОСОБА_1 ні її представником не подавалась (направлено поштою тільки листа, яким передано заяву ОСОБА_1 ), а підставою для винесення органом Пенсійного фонду рішення щодо поновлення пенсії є подання в установленому порядку відповідної заяви (особою або її представником), реєстрації її в журналі прийняття рішень, підстави для задоволення вимоги щодо поновлення виплати пенсії відсутні.

ОСОБА_1 не звернулася до управління особисто. Заявник звернувся через представника за довіреністю, особу якого в управлінні не було встановлено, оскільки документи для ідентифікації не надавались. Також документи були направлені поштою, що не відповідає вимогам пункту 1.7. Порядку № 22-1.

Підсумовуючи викладене, управління вважає, що ні позивачем ні представником позивача не було дотримано вимог діючого законодавства щодо порядку подання документів про поновлення пенсії до органів Пенсійного фонду України, передбачених Порядком №22-1 та Положенням №13-1, а саме: до відповідного структурного підрозділу з ідентифікацією особи, яка надає документи, звернення не надавалось. Управлінням було запропоновано представнику ОСОБА_1 звернутись до відповідного структурного підрозділу управління з дотриманням встановленого порядку звернення за поновленням пенсій, ідентифікувати свою особу та надати відповідну заяву від імені свого довірителя. Передавання заяв довірителів про поновлення пенсії їх представниками до органів Пенсійного фонду діючим законодавством не передбачено.

Щодо посилання на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, відповідач зазначив, що згідно зі ст. 49 Закону 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

На думку відповідача на час звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії взагалі відсутній законодавчо встановлений механізм призначення (перерахунку, поновлення) та виплати пенсій пенсіонерам, які постійно проживають в державах, з якими не укладено міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення (зокрема, Ізраїль).

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позивач отримував пенсію по серпень 2016 року. З вересня 2016 року по лютий 2017 року пенсія нараховувалась, але не отримувалась. Тому особовий рахунок позивача було закрито згідно ст. 49 Закону 1058 (неотримання пенсії протягом 6 місяців).

Посилаючись на вищевикладене, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає свої дії правомірними, позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 196, 198).

У клопотанні від 16.11.2020 (вх. № 46850/2020) представник позивача просив розглядати справу без його участі (а.с. 200).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю 12.09.2014, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

До виїзду за кордон позивач постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 59).

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 09.09.2013.

Рішення (протоколу) про припинення нарахування та виплати пенсії позивачу відповідач суду не надав, однак у відзиві визнав ту обставину, що призначена позивачу пенсія перераховувалась на банківський рахунок з жовтня 2013 року по березень 2016 року, а з квітня 2016 року по серпень 2016 року включно отримана через поштове відділення зв`язку (а.с. 154 зв.бік).

Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 24.02.2017 на підставі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (з 01.09.2016 по 28.02.2017) призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2017 (а.с. 183).

13.03.2020 за вхідним номером 826/А-1200-20 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов лист №180 від 11.03.2020 від представника позивача за довіреністю В.Меламед, в якому зазначено, що ОСОБА_1 12.09.2014 року виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. По досягненню пенсійного віку позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалася їй до виїзду за кардон Управлінням праці та соціального захисту населення в м. Сєвєродонецьк. Починаючи з 2015 року і по день звернення з вказаним листом позивач пенсію не отримує, жодним з територіальних управлінь ПФУ на даний час пенсію не поновлено та її виплати не відбувається. В листі заявлено вимогу про здійснення поновлення пенсії позивачу відповідно до особистої заяви пенсіонера ОСОБА_5 від 19.01.2020 про поновлення пенсії з 01.01.2015, оригінал якої із нотаріально засвідченим підписом позивача та апостилем додано до вказаного листа (а.с. 160-161, 179).

До вказаного листа також додано нотаріально засвідчену та апостильовану довіреність позивача, видану на представників, в тому числі на Вадима Меламеда, якою вказаних осіб уповноважено вчиняти необхідні дії в судах будь-якої інстанції, в тому числі в органах Пенсійного фонду України вчиняти дії по всім без винятку питанням, що стосуються реалізації, в тому числі оформлення та захисту його прав на соціальне і пенсійне забезпечення, зокрема: поновлення, нарахування, перерахування, отримання належних йому соціальних пенсійних виплат, компенсацій. Для цього представники вправі подавати від його імені всі без винятку документи, необхідні для оформлення пенсійних прав позивача та одержувати такі документи (а.с.165-167).

Також додано до вказаного листа нотаріально засвідчену та апостильовану копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області 05.09.2013 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Сєвєродонецьк Луганської області (а.с.168-172).

До цього листа також додавався оригінал картки платника податків на позивача (а.с.173), копія пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_5 та копія трудової книжки позивача, завірені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "В. Меламед юридичний офіс Ізраїль-Україна", інд. номер 37172030 та підписом без визначення особи, якій він належить (а.с.174-176).

Листом від 20.03.2020 № 685-826/А-01/8-1200/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії передало на розгляд до УПФУ в м. Сєвєродонецьку (а.с. 162).

Листом від 27.03.2020 № 55/Л-1 УПФУ в м. Сєвєродонецьку відмовило позивачу у поновленні пенсії з тих підстав, що не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо особистого звернення пенсіонера або його представника із заявою про поновлення виплати пенсії, заява про поновлення виплати пенсії від 19.01.2020 була розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян" (а.с. 163-164).

В подальшому УПФУ в м. Сєвєродонецьку своїм рішенням від 12.05.2020 № 55/Л-1/2020 відмовило позивачу у поновлені виплати пенсії у зв`язку з тим, що не було дотримано вимог діючого законодавства щодо порядку подання документів про поновлення пенсії до органів Пенсійного фонду України, передбачених Порядком № 22-1 та Положенням № 13-1, а саме: до відповідного структурного підрозділу з ідентифікацією особи, яка надає документи, звернення не надавались; запропоновано представнику ОСОБА_1 звернутись до відповідного структурного підрозділу управління з дотриманням встановленого порядку звернення за поновленням пенсій, ідентифікувати свою особу та надати відповідну заяву від імені свого довірителя (а.с. 181-182).

Отже спірні правовідносини, що склалися між сторонами, стосуються розгляду звернення позивача до пенсійних органів про поновлення виплати пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як встановлено судом, представник позивача звернувся до суду за захистом порушеного права ОСОБА_5 на поновлення виплат призначеної їй пенсії, оскаржуючи рішення відповідача про відмову в здійсненні такого поновлення.

Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в тому числі у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Відповідно до вимог частини 2 статті 49 Закону №1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 46 Закону №1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії (та в інших, зазначених в цьму пункті випадках) подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Зазначені положення свідчать про те, що підставою для поновлення пенсії є саме особиста заява пенсіонера.

Згідно з положеннями пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абз. 1-2). Днем звернення за поновленням виплати пенсії (та в інших, зазначених в цьму абзаці випадках) вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абз. 5).

Отже, системний аналіз положень пункту 1.7 Порядку № 22-1 свідчить про те, що заяву про поновлення пенсії може бути подано засобами зв`язку (поштою), датою ж звернення за поновленням виплати пенсії є дата прийняття органом заяви із всіма необхідними для поновлення пенсії документами.

Норми Порядку № 22-1 не містять вимог стосовно прямої заборони особам, що звертаються до пенсійних органів, подавати заяву про поновлення виплати пенсії через представника, уповноваженого на вчинення таких дій на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 202 Цивільного Кодексу України (ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 статті 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-2 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Частина 1 статті 239 ЦК України передбачає, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Враховуючи принцип свободи договору, вимоги ст. 19 Конституції України, статей 202-204, ч.4 209, 237- 239, 244-245 Цивільного Кодексу України, а також п.п. 1.5, 1.7 Порядку № 22-1, суд дійшов висновку, що позивач мала право подати особисту заяву про поновлення виплати пенсії через представника, що здійснює повноваження на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а представник мав право від імені позивача надіслати вказану заяву разом з необхідними документами (в тому числі, що засвідчують особистий підпис позивача на вказаній заяві,) пенсійному органу засобами поштового зв`язку, оскільки заззначені вимоги Порядку № 22-1 не містять прямої заборони вчинення таких дій, а, як встановлено судом, зміст правочину щодо подачі особистої заяви пенсіонера (певного документу) про поновлення виплати призначеної йому вже пенсії до пенсійного органу не вимагає його вчинення безпосередньо особою пенсіонера.

Отже, суд дійшов висновку, що чинним законодавством передбачена можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його особистої заяви уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а.

Судом встановлено, що до УПФУ в м. Сєвєродонецьку звертався представник позивача, що діяв від її імені на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, який подав відповідачу особисту заяву позивача про поновлення пенсії разом з документами, що посвідчують особистий підпис позивача на вказаній заяві та факт призначення їй пенсії.

Отже, заява позивача мала бути розглянута відповідачем по суті звернення відповідно до вимог частини 2 статті 49 Закону №1058 протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати шляхом прийняття відповідного рішення. Поновлення виплат пенсії позивачу, за наявності відповідних підстав мало здійснюватися в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону (із встановленням підстав припинення нарахування пенсії, вини самого пенсіонера чи пенсійного органу в ненарахуванні таких виплат).

Як зазначив відповідач у відзиві, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 09.09.2013, яку вона отримувала з жовтня 2013 року по серпень 2016 року (виплати здійснювалися з жовтня 2013 року по березень 2016 на банківський рахунок, з квітня по серпень 2016 на поштове відділення), з 01.03.2017 по теперішній час пенсія не нараховується та не виплачується. Рішення (протоколу) про припинення нарахування та виплати пенсії позивачу відповідач суду не надав.

Як вбачається з заяви позивача та листа його представника, з яким цю заяву надіслано пенсійному органу, сторона позивача визнає факт призначення їй пенсії, надає копію пенсійного посвідчення від 16.10.2013 № НОМЕР_4 , однак сам факт отримання пенсійних виплат заперечує та просить поновити її виплату з 01.01.2015 року.

В оскарженому рішенні від 12.05.2020 № 55/1Л-1/2020 відповідачем не надавалася оцінка спірним для сторін обставинам на підставі певних документів, а саме факту отримання (неотримання) позивачем сум призначеної пенсії за період з жовтня 2013 року по серпень 2016 року, а також наявності підстав для припинення нарахування та виплат призначеної пенсії (рішення чи протокол) та наявності підстав для поновлення нарахування пенсійних виплат саме у спосіб, про який зазначає позивач в своїй заяві від 19.01.2020 року, а саме: на певний банківський рахунок (а.с.181-182).

Достатність поданих з заявою про поновлення пенсії (необхідних) документів є вирішальним при розгляді такої заяви, в тому числі для визначення дати, з якої мають бути поновлені виплати відповідно до вимог пункту 1.7 Порядку № 22-1.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач звернення позивача за його предметом не розглядав, додані до її особистої заяви документи щодо поновлення виплати призначеної пенсії на предмет їх достатності для вирішення питання щодо поновлення цих виплат, так само як і підстав її припинення не оцінював, отже рішення прийняв з формальних підстав, отже зазначене рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є необгрунтованим та безпідставним.

Зазначене свідчить про наявність підстав для визнання оскарженого рішення протиправним та скасування з обранням іншого способу захисту порушеного права, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути особисту заяву позивача з поданими документами за суттю звернення.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо посилань представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішення чи дій пенсійного органу щодо припинення нарахування та виплат пенсії позивачу він не оскаржує.

Листом від 27.03.2020 № 55/Л-1 відповідач повідомив представника позивача про неможливість поновлення пенсії, а з позовом представник звернувся 21.08.2020, тобто в межах строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Відтак шестимісячний строк звернення до суду з зазначеними вимогами позивачем дотримано.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено дві самостійних позовних вимоги немайнового характеру: 1) про визнання бездіяльності відповідача щодо не поновлення пенсії позивачу протиправною та зобов`язання провести поновлення виплати пенсії позивачу з 01.01.2015, 2) про визнання протиправним та скасування рішення.

Таким чином, позивач за подання такої позовної заяви мав сплатити судовий збір в сумі 1681,60 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 840,80 грн (арк. спр. 35).

Оскільки суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити до стягнення в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн з відповідача у справі за другою позовною вимогою.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 12 травня 2020 року № 55/Л-1/2020 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поновлення пенсії від 19.01.2020, що подана її представником разом з листом від 11 березня 2020 року № 180.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 24 листопада 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян