Справа № 2а-8336/10/1370
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №2а-8336/10/1370
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Дутканич Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2010 року Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 із вимогою - стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 62090,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року, у задоволенні позову Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова відмовлено повністю.

Не погодившись із висновками суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Так, постановою Верховного Суду від 19.05.2020 року було задоволено частково касаційну скаргу Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року у справі №2а-8336/10/1370 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

22.05.2020 року справа була надіслана Верховним Судом до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 29.05.2020 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №2а-8336/10/1370 передано на розгляд головуючому судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевичу О.М.

Ухвалою від 01.06.2020 року суддею Сасевичем О.М. адміністративну справу прийнято до розгляду; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; зобов`язано учасників справи подати до суду додаткові докази та пояснення у справі, враховуючи зміст постанови Верховного Суду від 19.05.2020 року.

Копію ухвали та інші судові документи судом було надіслано на адресу відповідача, що зазначена позивачем у позові, проте такі повернулися невручені, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Протокольною ухвалою суду від 25.06.2020 року здійснено заміну позивача - Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова на належного - Головне управління ДПС у Львівській області.

Окрім того, 25.06.2020 року судом в порядку ч.3 ст.171 КАС України було надіслано до органу реєстрації місця перебування/місяця проживання особи запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача.

16.04.2020 року від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області надійшла інформація, що відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований 24.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На адресу суду повернулись конверти скеровані відповідачу за адресою, підтвердженою Головним управлінням ДМС у Львівській області.

Згідно з ч.11 ст.126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд також в порядку статті 130 КАС України здійснював виклик відповідач в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Однак, відповідач жодного разу у судові засідання не прибув.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача щодо позову, в яких він стверджує, що означені транспортні засоби у його власності не перебували, таких на територію України не ввозив, жодних цивільно-правових угод щодо цього автомобіля не укладав, а в органах Державтоінспекції не реєстрував. Відповідач вважає, що державна реєстрація транспортних засобів CITROEN JUMPER, 2001 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та MERCEDES BENZ 814, 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_2 була незаконною, яку оскаржив в судовому порядку. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримувала, просила суд позов задоволити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з даними УДАІ ГУМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 25.09.2009 року зареєстровано транспортні засоби: CITROEN JUMPER, 2001 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та MERCEDES BENZ 814, 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_2 .

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу вбачається, що відповідач повинен був сплатити у загальному 62090,00 грн. податку з власників транспортних засобів.

Відповідно до довідок позивача №20425/17-115 від 17.09.2010 року, №2775/9/19-028 від 10.02.2011 року, з`ясовано, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до місцевого бюджету 25.09.2009 року у сумі 19600,00 грн. та у сумі 42490,00 грн. не надходив.

Вказане підтвердила представник позивача у судовому засіданні.

З огляду на наведене, оскільки відповідні кошти до бюджету не надійшли, такі підлягають стягненню з відповідача.

Верховний Суд, надаючи оцінку обставинам у справі та скасовуючи судові рішення у цій справі, виходив з неповного з`ясування судами попередніх інстанцій усіх обставин справи.

Верховний Суд зауважив, що в порушення процесуальних вимог судами попередніх інстанцій не було досліджено питання щодо здійснення податковим органом першої реєстрації транспортних засобів марки MERCEDES BENZ 814 та CITROEN JUMPER на ім`я ОСОБА_1 без належної сплати податку з власників транспортних засобів, враховуючи, що така реєстрація є порушенням вимог законодавства.

Разом з цим, обґрунтовуючи свої позовні вимоги податковий орган неодноразово звертав увагу на наявність вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 01 липня 2013 року у кримінальній справі №1-233/11, відповідно до якого начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 Кримінального кодексу України.

Зокрема, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, цим вироком встановлено, що протягом 2009 - 2010 років вказаною особою проведено первинну реєстрацію транспортних засобів без сплати податку з власників транспортних засобів, у тому числі: транспортних засобів ОСОБА_1 - MERCEDES BENZ 814, несплата податку - 42490,00 грн. та CITROEN JUMPER, несплата податку - 19600,00 грн. При цьому, судом не було визнано ОСОБА_1 потерпілим.

Однак, цей доказ в обґрунтування обставин невиконання відповідачем обов`язку зі сплати податку з власників транспортних засобів судами попередніх інстанцій досліджений не був. Підстав врахування/неврахування встановлених у названій кримінальній справі обставин при вирішенні цієї справи оскаржувані судові рішення, а також матеріали цієї справи, не містять.

У той же час, суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, окрім оцінки обставин доведеності факту вчинення цих дій, мали дослідити також дотримання позивачем процедури стягнення податкового боргу, зокрема, податковий орган, заявляючи вимоги про стягнення податкового боргу, для визнання їх обґрунтованими також має довести факт дотримання ним процедури узгодження суми податку, яка підлягає стягненню.

Верховний Суд вказав, що при новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити обставини справи, належним чином їх оцінити, перевірити якими доказами вони підтверджуються, і залежно від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень суд з`ясував такі обставини, що мають значення для оцінки обставин цієї справи:

-вироками №1-233/11 від 01.07.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та №1/463/51/13 від 13.11.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення ґрунтувалося в тому числі на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.;

-місцеві податкові інспекції Львівської області впродовж 2009-2012 років подали до Львівського окружного адміністративного суду більше 1300 позовів про стягнення податкового боргу з фізичних осіб, що надалі визнавалися потерпілими в згаданих кримінальних провадженнях. Ці позови за змістом та доказовою базою є типовими та аналогічними до позову, що розглядається судом у цьому провадженні;

-слідчий відділ прокуратури Львівської області ще в 2010 році порушив кримінальну справу №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. На стадії досудового розслідування кримінальної справи №181-0311 (виділеної з кримінальної справи №181-0290) було порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1, ч.3 ст.358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Матеріали цього кримінального провадження об`єднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639. Кримінальне провадження №0001639 (виділене зі справи, по якій вже постановлено описані вище вироки) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1, ч.3 ст.358 КК України, триває. Станом на 28.12.2018 року досудове розслідування в межах кримінального провадження №0001639 здійснюється слідчим Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області Чванкіним П.С. , підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред`явлена.

Відповідно до листа Територіального сервісного центру 4641 РСЦ у Львівській області від 11.02.2016 року №27/13, матеріали, на підставі яких проводилася реєстрація, перереєстрація та зняття з обліку транспортних засобів за ОСОБА_1 знищені по закінченню терміну зберігання, згідно п.506 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 2002 року №519 (акт списання від 20 лютого 2015 року №9/830).

Вирішуючи спір, суд керується таким.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» №1963-ХІІ (надалі по тексту - Закон №1963-ХІІ), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об`єктами оподаткування.

В силу ст.3 Закону №1963-ХІІ перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1963-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно із ч.ч.5-8 ст.6 Закону № 1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону №1963-ХІІ, фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно із ч.6 ст.5 Закону №1963-ХІІ, у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Враховуючи викладені вище норми, проведенню державної реєстрації транспортного засобу обов`язково передує попередня сплата за нього податку з власників транспортних засобів.

Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення такого з відповідача.

Відповідно до частини першої пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, в редакції, чинній на час реєстрації автомобілів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до частини четвертої пункту 8 цього Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС №379 (надалі по тексту - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов`язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно з п.3.11 Інструкції, після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Відповідно до п.3.1 Інструкції, для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.

Згідно п.3.2 Інструкції, особа власника транспортного засобу або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює.

Отже, обов`язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділені правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов`язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абз.3 п.40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

У цьому випадку, з позиції суду, відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його з відповідача, крім того факт сплати податку повинен перевірятися при реєстрації транспортного засобу.

При цьому, суд відзначає, що платник податку не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

В той же час, судом встановлено, що на час звернення податкового органу з даним позовом, слідчим відділом прокуратури Львівської області була порушена кримінальна справа №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 по ч.3 ст.364 та ч.1 ст.365 КК України, який у той період працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області скерована для розгляду у Шевченківський районний суд м.Львова.

Серед переліку транспортних засобів по цій кримінальній справі, оформлених на фізичних осіб, є і транспортні засоби марки MERCEDES BENZ 814 та CITROEN JUMPER, зареєстровані на ОСОБА_1 , за реєстрацію яких не сплачено податку.

Судом встановлено, що дізнавшись про незаконну реєстрацію на своє ім`я автомобілів, необхідність здійснити оплату податку, ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Львівської області із заявою про скоєння злочину та притягнення до відповідальності осіб, незаконні дії яких призвели до безпідставної реєстрації транспортного засобу та заподіяння матеріальної шкоди, у вигляді податкового зобов`язання щодо сплати податку з власників транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб`єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб`єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 року №327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3) статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-III (далі - Закон №2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Закону №2181, у разі коли сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов`язань, сума податку чи збору (обов`язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов`язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:

а)перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. Обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б)друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункти 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону №2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону №2181, органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Позовні вимоги ГУ ДПС у Львівській області ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 як власник автомобілів при їх першій державній реєстрації в Україні не сплатив податок з власників транспортних засобів. Ці обставини контролюючий орган підтвердив довідками від №20425/17-115 від 17.09.2010 року, №2775/9/19-028 від 10.02.2011 року.

Суд констатує, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання ним податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (акт перевірки), а також доказів визначення суми податкового зобов`язання, шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу виникає у контролюючого органу після надіслання (вручення) платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 даного Закону №2181. Отже, після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 цього Закону обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав суду доказів скерування відповідачу податкових вимог.

Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав, шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень та/або податкових вимог.

Підсумовуючи свої висновки, суд зазначає, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу. Суд констатує, що податковий орган звернувся до суду про стягнення суми, щодо якої не скеровувалася податкова вимога, а отже - підстав для її задоволення немає. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 23.01.2018 року у справі №К/9901/3141/18 (2а-6598/11/1370), від 20.12.2018 року у справі №2а-942/11/1370 за наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу на рішення суду в аналогічній справі.

Отже, позовні вимоги контролюючого органу про стягнення податкового боргу в сумі 62090,00 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

У зв`язку із тим, що головуючий суддя Сасевич О.М. з 02.11.2020 року перебував у щорічній основній відпустці (на самоізоляції) та на лікарняному, а тому повний текст рішення складено у перший робочий день судді 24.11.2020 року.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 134, 139, 183,241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2020 року.