Справа № 826/3265/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 826/3265/16

адміністративне провадження № К/9901/64059/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 грудня 2017 року у складі судді Кармазіна О.А. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Горяйнова А.М. (головуючий), суддів: Троян Н.М., Файдюка В.В. у справі за її позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - уповноважена особа Фонду) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом у якому просила:

1.1 - визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо не внесення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду за договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на її користь на підставі договору про відступлення права вимоги від 4 лютого 2015 року;

1.2 - зобов`язати уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду за договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на її користь на підставі договору про відступлення права вимоги від 4 лютого 2015 року;

1.3 - зобов`язати Фонд включити її до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду за договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на її користь на підставі договору про відступлення права вимоги від 4 лютого 2015 року.

2. Окружний адміністративний суд постановою від 8 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року, відмовив у задоволенні позову.

2.1 Ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій виходили із того, що позивач не є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розумінні Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI).

3. Судами попередніх інстанцій встановлено що:

3.1 16 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений договір-заявка №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті. На виконання договору ОСОБА_2 вніс вклад у розмірі 34576,00 доларів США.

3.2 Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення прав вимоги від 4 лютого 2015 року. Згідно з вказаним договором ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що належить йому за договором від 16 червня 2014 року №335816/47079/7-14.

3.3 Новий кредитор одержала право замість первісного кредитора вимагати від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладання договору про відступлення права вимоги становило 115691 грн 30 коп., та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором у відповідності до умов основного договору.

3.4 Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою від 17 грудня 2015 року №898 - відкликано банківську ліцензію.

3.5 14 січня 2016 року позивач засобами поштового зв`язку направила уповноваженій особі Фонду заяву, у якій просила включити її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду .

3.6 ОСОБА_1 уважає, що уповноважена особа Фонду неправомірно не включила інформацію про неї до вказаного Переліку, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

4.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначила, що вона є вкладником в розумінні Закону №4452, відповідач протиправно не включив її до Переліку та Загального реєстру вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує її право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу.

5. Уповноважена особа Фонду подала відзив на касаційну скаргу.

5.1 Уважає, що рішення судів попередніх інстанцій відповідають вимогам матеріального та процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

7. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом №4452-VI.

8. Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

9. З огляду на вищенаведене, приписи Закону №4452-VI пов`язують виникнення права у особи на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з наявністю у особи статусу вкладника та наявності такого вкладу станом на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

10. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

11. Відповідно до частини третьої статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

12. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

13. У статті 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора в зобов`язанні, відповідно до пункту 1 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

14. Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 ЦК України).

15. За змістом частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

16. Отже, за загальним правилом заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

17. За своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та вкладником ОСОБА_2 .

18. Отже, на підставі договору про відступлення права вимоги позивач не набуває статусу вкладника в розумінні Закону №4452-VI та пов`язаного з цим права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду, який не був учасником зобов`язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги.

19. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. Водночас, кредиторські вимоги позивача, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

20. Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що цими судами невірно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права.

21. Разом із цим, колегія суддів касаційного суду зауважує, що позивач не позбавлений права заявити свої вимоги до банку саме як кредитор відповідно до положень статті 52 Закону №4452-VI.

22. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: І.В. Желєзний С.М. Чиркін