Справа № 140/7519/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/7519/20 пров. № А/857/11941/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Мачульського В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БРОК-ПІРС ЛТД до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 28.10.2019 між ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД та фірмою SHANGHAI UNISIS INTERNATIONAL DEVELOPMENT CO., LTD укладено договір купівлі-продажу №2019/10-1, за умовами якого останній поставить ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД товар, зазначений в інвойсі №2019-1218 від 18.12.2019 та специфікації до інвойсу. На виконання умов вищевказаного контракту продавцем було поставлено позивачу товари усього на суму 36920,00 USD за умовами поставки FCA Гамбург, Німеччина. ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД 27.02.2020 було подано до Волинської митниці митну декларацію №UA205050/2020/012816 із усіма відповідними документами на підтвердження заявленої митної вартості з метою здійснення митного оформлення товарів №1, №2, №3, №4. 27.02.2020 позивачем отримано від Волинської митниці електроне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження цифрових значень складових митної вартості товарів. Позивачем додатково було повідомлено відповідача що аналогічні товари уже були оформлені за першим методом визначення митної вартості та додано на підтвердження відповідні ВМД. Однак відповідачем 02.03.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості №UA205050/2020/000030/2. У митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у зв`язку з тим, що декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, чим порушено вимоги ст. ст.52-53 Митного кодексу України. Позивач посилається на те, що до митної декларації були додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. На вимогу відповідача було надано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, які було безпідставно не взято до уваги. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, включаючи інформацію щодо ціни товару. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Волинська митниця Держмитслужби. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2019 між ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД (Покупець) та фірмою SHANGHAI UNISIS INTERNATIONAL DEVELOPMENT CO., LTD (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №2019/10-1, за умовами якого продавець поставить ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД товар, зазначений в інвойсі №2019-1218 від 18.12.2019 та специфікації до інвойсу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме доповнення №1 від 14.02.2020 до договору №2019/10-1 від 10.10.2020, доповнено п.п. 3.1 поставка товару відбувається на умовах, які вказуються в Додаткових угодах (специфікаціях) та рахунках-фактурах до кожної такої партії товару, згідно правил Інкотермс 2010 наступною інформацією: Поставка товару згідно рахунку №2019-1218 від 18.12.2019 з Гамбурга на територію України здійснюється відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах FCA Гамбург.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД подано митному органу митну декларацію №UA205050/2020/012816.

На підтвердження факту купівлі та транспортування товарів, а також обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості позивачем до матеріалів справи надано копію договору №10/02/20 про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.02.2020, заявку №1 від 12.02.2020 рахунок про оплату №37МП від 18.02.2020.

За результатами перевірки митної декларації головним державним інспектором Яновець Л.В., винесено картку відмови в її прийнятті №UA205050/2020/00678. Повідомлено про відмову у митному оформленні (пропуску) товарів у зв`язку з тим, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, чим порушено вимоги ст. 52, 53 Митного кодексу України.

Позивачу необхідно подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020.

Як зазначено у рішенні про корегування митної вартості товарів №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020 вказано наступні обставини:

- в доповненні №1 від 14.02.2020 вказані умови поставки FCA Гамбург, а в інвойсі №2019-1218 від 18.12.2019 DAP Гамбург;

- в доповненні №1 від 14.02.2020 вказаний контракт №2019/10-1 від 10 липня 2019 року, а до оформлення поданий контракт №2019/10-1 від 10 жовтня 2019 року;

- платіжне доручення від 14.01.2020 на суму 10000,00 дол. США, інвойс №2019-1218 від 18.12.2019 на 36920,00 дол. США. Платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною партією товару, так як в ньому не вказано номер інвойсу, відповідно якого здійснюється оплата.

ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД 09.04.2020 звернулось до відповідача із заявою вих. №30/01-М (а.с.37), з проханням відкликати рішення Волинської митниці №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020 додавши до заяви наступні документи:

- лист-пояснення №30/2-М від 09.04.2020, щодо умов поставки в доповненні та інвойсі, а також щодо помилково вказаної дати контракту у доповненні №1 ВІД 14.02.2020;

- довідку АТ КБ ПриватБанк від 07.04.2020 №20.1.0.0.0/7.20200407/606, щодо здійснення платежів за контрактом №2019/10/1 від 10.10.2019;

- рахунок про оплату №37МП від 18.02.2020;

- акт надання послуг №37МП від 05.03.2020.

Листом від 16.04.2020 №3449-7.3-15 Волинська митниця повідомила позивача про те, що не вбачає підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020 та визнання заявленої декларантом митної вартості товарів за митною декларацією.

Частиною 1 статті 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статей 49-50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 4,5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.68 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно частини 3 статті 53 МК України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Законом чітко визначено умови, за яких у контролюючого органу виникає право на витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний навести конкретні обставини, що викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Варто зазначити, що витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені МК України. Ненадання певних документів з передбаченого переліку може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Витребування додаткових документів є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Таким чином, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Апеляційним судом встановлено, що у рішенні Волинської митниці №UA205050/2020/000030/2 від 02.03.2020 зазначено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю вартісної основи для розрахунку митної вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ст.64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях: митна вартість товар №1 визначений на рівні (МД UA 205050/2020/202708 від 28.02.2020) 5,68 дол. США/кг., товар №2 визначений на рівні (МД UA 205050/2020/205060 від 19.02.2020) 6,52 дол. США/кг., товар №3 визначений на рівні (МД UA 205050/2020/205895 від 26.02.2020) 6,01 дол. США/кг. Вказано, що проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.59 МК України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 у справі № 809/719/17.

Всупереч вказаним вимогам відповідачем не обґрунтовано підстави незастосування другого-п`ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару, оскільки відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

Так, позивачем митному органу було подано платіжне доручення в іноземній валюті від 14.02.2020 щодо проведення розрахунків з іноземним контрагентом на суму 10000,00 USD.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки АТ КБ ПриватБанк від 07.04.2020 №20.1.0.0.0/7.20200407/606, яка була також надана митному органу, щодо здійснення платежів за контрактом №2019/10/1 від 10.10.2019, з якої слідує що станом на 06.04.2020 по клієнту ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД за контрактом 2019/10-1 від 10.10.2019 з SHANGHAI UNISIS INTERNATIONAL DEVELOPMENT CO., LTD знаходиться на валютному контролі в АТ КБ ПриватБанк, та здійснені наступні операції: платежі за контрактом 14.02.2020 на суму 10000,00 USD, МД за контрактом: 04.03.2020 на суму 36733,80 USD, 23.03.2020 на суму 36859,10 USD.

Згідно митного законодавства України розрахунково-платіжним документом є інвойс, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору, а також умови оплати.

Зі змісту рахунка-фактури №2019-1218 від 18.12.2019 оплата проводиться протягом 90 днів з дати отримання рахунка-фактури.

Аналіз інформації, що зазначена в платіжному дорученні також у довідці АТ КБ ПриватБанк від 07.04.2020 №20.1.0.0.0/7.20200407/606 та співставлення її з рахунком-фактурою №2019-1218 від 18.12.2019 та договором поставки, дозволяє зробити висновок про ідентичність наведених даних з приводу суми платежу, імен контрагентів та дати проведення банківської операції, що свідчить про необґрунтованість тверджень суб`єкта владних про неможливо ідентифікувати з даною партією товару, так як в ньому не вказано номер інвойсу, відповідно якого здійснюється оплата.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що позивачем було надано документи на підтвердження транспортування таких товарів, договір №10/02/20від 10.02.2020 про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом між ТзОВ БРОК-ПІРС ЛТД та ТзОВ КЛАСТ, заявку на автоперевезення №1 від 12.02.2020, а також лист ТзОВ КЛАСТ №180 від 14.02.2020, рахунок про оплату №37МП від 18.02.2020 та акт про надання послуг №37МП від 0.03.2020.

У матеріалах справи наявне доповнення №1 від 14.02.2020 до договору №2019/10-1 від 10.10.2020, доповнено п.п. 3.1 поставка товару відбувається на умовах, які вказуються в Додаткових угодах (специфікаціях) та рахунках-фактурах до кожної такої партії товару, згідно правил Інкотермс 2010 наступною інформацією: Поставка товару згідно рахунку №2019-1218 від 18.12.2019 з Гамбурга на територію України здійснюється відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах FCA Гамбург (а.с.22).

За змістом умов постачання FCA правил Інкотермс 2010 Free Carrier (Франко перевізник) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Відповідно FCA від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.

Митним законодавством не визначено вид доказів, яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товару (ів), а тому рахунок про оплату транспортних послуг №37МП від 18.02.2020 та акт надання послуг №37 від 05.03.2020 (а.с41-42) є допустимими доказами на підтвердження розміру витрат на перевезення товарів.

Відтак, враховуючи умови постачання FCA згідно Інкотермс 2010, позивачем було включено до митної вартості імпортованого товару витрати на його транспортування до місця ввезення на митну територію України.

Надані до митного оформлення документи не містять розбіжностей та у сукупності дають змогу встановити витрати понесені на транспортування ввезеного на територію України товару.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивачем було вжито всіх можливих заходів з метою доведення митному органу підстав визначення цін на товари та подано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Водночас відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

За таких обставин, колегія суддів переконана, що надані позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 815/329/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року у справі №140/7519/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26.11.2020