Справа № 569/14339/20
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/14339/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Поліцейський роти обслуговування у місті Ковель УПП Волинської області молодший лейтенант поліції Квашук Володимир Володимирович, Управління патрульної поліції у Волинській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти обслуговування у місті Ковель УПП Волинської області молодшого лейтенанта поліції Квашука Володимира Володимировича, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови ДПО18 №668474 від 29.08.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до поліцейського роти обслуговування у місті Ковель УПП Волинської області молодшого лейтенанта поліції Квашука Володимира Володимировича, Управління патрульної поліції у Волинській області, в якому просить визнати дії поліцейського роти з обслуговування в місті Ковель УПП у Волинській області молодшого лейтенанта поліції Квашука Володимира Володимировича щодо складання постанови ДПО18 №668474 від 29.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. незаконними; скасувати постанову ДПО18 №668474 від 29.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.08.2020 поліцейським роти з обслуговування в місті Ковель УПП у Волинській області молодшим лейтенантом поліції Квашуком В. В. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.. В спірній постанові зазначено, що він керуючи автомобілем марки "Toyota RAV-4" з державним номерним знаком НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин на 488 кілометрі на автодорозі, яка має три смуги руху здійснив рух у крайній лівій смузі в той час коли інші смуги руху були вільні, не маючи намір здійснити обгін, об"їзд чи розворот, чим порушив п.15.5 ПДР, а також не увімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці транспортного засобу, чим порушив п.9.9.8 ПДР. Вказує, що зі спірною постановою не згідний та вважає її незаконною.

Зазначає, що при винесенні постанови, інспектор умисно, достовірно знаючи, що він не вчиняв жодного з вказаних правопорушень, зловживаючи наданим службовим становищем, з метою нарощування статистичного показника вніс в офіційний документ, а саме постанову ДПО18 №668474 завідомо неправдиві дані з метою незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Так, 29.08.2020, він керуючи автомобілем марки "Toyota RAV-4" з державним номерним знаком НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин на 488 кілометрі в напрямку міста Луцька, дійсно перестроївся в ліву крайню смугу з метою здійснення повороту і розвороту з сторону міста Любомль, який знаходиться за постом Патрульної поліції, для чого ним було увімкнено лівий показник повороту. Попри це, його було зупинено інспектором та звинувачено у порушенні 11.5 ПДР. При наданні ним письмового пояснення, що відповідно до пункту 11.5 ПДР, йому дозволено рухатись у крайній лівій смузі руху для здійснення розвороту, проте інспектором не взято їх до уваги.

Також інспектором надано йому відео, де чітко видно, як його автомобіль рухався по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин на 488 кілометрі з увімкненим лівим поворотом, що підтверджувало факт наміру здійснити його розворот в сторону міста Любомль. Викладене у постанові твердження про неувімкнення ним світлової сигналізації повністю спростовується відео з його мобільного телефону.

Окрім того, вказує, що спірна постанова не відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Також, на його прохання, йому надано було можливість надати пояснення, водночас, їх навіть не було прочитано інспектором при розгляді адміністративної справи. Викладене свідчить про порушення його прав на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

20 жовтня 2020 року за вх.№49504/20 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову повністю, вказавши, що дії відносно виявлення та процесуального оформлення факту правопорушення здійснювались виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року вказаний адміністративний позов залишено без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.160,161 КАС України.

22 вересня 2020 року позивачем подано заяву за вх.№44680/20 на виконання ухвали суду та усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду з урахуванням сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 жовтня 2020 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судове засідання позивач подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, проте їх позиція щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбчається, що 29 серпня 2020 року поліцейським роти з обслуговування в місті Ковель УПП у Волинській області молодшим лейтенантом поліції Квашуком Володимиром Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №668474, відповідно до якої, ОСОБА_1 , 29 серпня 2020 року о 12.00 год., а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 448 км., керуючи ТЗ на дорозі яка має три смуги руху в одному напрямку здійнив рух у крайній лівій смузі в той час коли інші дві праві смуги були вільні не маючи намір здійснити обгін, об"їзд або розворот. Після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.11.5 та п.9.9 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України із накладенням штрафу у розмірі 425 грн.. Об"єднано згідно ст.36 КУпАП.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Згідно з п.1.1.ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримуватися вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме умисне чи з необережності порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України.

Так, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Як передбачено п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об"їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Матеріалами справи, а також письмовими поясненнями самого позивача доведено, що він керував автомобілем по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин на 488 кілометрі в напрямку міста Луцька дійсно перестроївся в ліву крайню смугу з метою здійснення повороту і розвороту з сторону міста Любомль, який знаходиться за постом Патрульної поліції, для чого ним було увімкнено лівий показник повороту. Проте, при винесенні спірної постанови, інспектором дані пояснення не взяті до уваги.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов"язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Доданий відповідачем відеодиск був досліджений судом, проте він не містить підтверджень вчинення позивачем адміністративних правопорушень, на підставі яких інспектор виніс оскаржувану постанову.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 9 червня 2011 р. по справі "Лучанінова проти України", від 30 травня 2013 р. по справі "Малофєєва проти Росії", від 20 вересня 2016 р. по справі "Карелін проти Росії", суд приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена, тому оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати у зв"язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Також, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання дій поліцейського незаконними, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої такі повноваження в суду відсутні. Виходити за межі позовних вимог в цій частині суд не вбачає необхідності, оскільки прийшов до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти обслуговування у місті Ковель УПП Волинської області молодшого лейтенанта поліції Квашука Володимира Володимировича, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови ДПО18 №668474 від 29.08.2020 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського роти з обслуговування в місті Ковель УПП у Волинській області молодшого лейтенанта поліції Квашука Володимира Володимировича від 29.08.2020 серія ДПО18 №668474 про накладення на ОСОБА_1 , на підставі частини 2 статті 122 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В задоволені позовних вимог в частині визнання дій поліцейського незаконними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

відповідачі: Поліцейський роти обслуговування у місті Ковель УПП Волинської області молодший лейтенант поліції Квашук Володимир Володимирович, Волинська область, м.Ковель, вул.Незалежності, 156; Управління патрульної поліції у Волинській області, Волинська область, м.Луцьк, вул.Залізнична,15.

Повне судове рішення складене 24 листопада 2020 року.

Суддя -