Справа № 120/3269/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 листопада 2020 р. Справа № 120/3269/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.

представника позивача: Желіховського В.М.

представника відповідача: Ключківського В.П., Тимошевської Ю.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 30.01.2020 року №;

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідком проведеної контролюючим органом документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, складено акт, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення: п. 177.2, п. 177.4, 177.10 ст.177, ч. "г" п.198.5, 198.6 ст.198, п.51.1 ст. 51, п.176.2 ст.176 ПК України, п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В подальшому, податковим органом прийнято спірні рішення, якими визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, ПДВ, військового збору та нараховані штрафні (фінансові) санкції.

Позивач з даними рішеннями не погоджується та вказує, що ФОП ОСОБА_1 за період, що підлягав перевірці реалізовано оливи на загальну суму 1402258,83 грн., з них сума ПДВ становить 280451,76 грн., що підтверджується первинними документами.

Також, ФОП ОСОБА_2 , здійснено реалізацію оливи впродовж 2017 - 2019 років на загальну суму 2811943,31 грн., ПДВ - 562388,7 грн., проте в акті перевірки відповідач зазначає суму 1089119,65 грн., ПДВ - 217 824 грн., що суперечить фактичним даним, які ґрунтуються на первинних документах позивача, що були надані до перевірки.

З акту перевірки не вбачається інформації про які саме документи йдеться, але твердження ревізора базується на позиції, що частина товарів використання не в господарській діяльності, при цьому, ним не встановлювалась фактична наявність товару та не досліджувались договори на постачання/реалізацію, які вже були укладені, проте не виконані на момент проведення перевірки.

По суті, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення стала мнима нестача ТМЦ, внаслідок чого у платника податків мав би виник обов`язок нарахувати податкове зобов`язання на відповідну суму товарів, однак під час податкової перевірки інвентаризація не проводилась, тому факт нестачі не був підтверджений під час перевірки.

Те саме стосується листа гофрованого, який наявний в залишках у ФОП ОСОБА_2 .

З огляду на викладене та обставини протиправності висновків про наявність нестачі і використання товарів не в господарській діяльності, відсутні підстави для застосування до позивача штрафу за податковими повідомленнями-рішеннями.

Окремо зазначив, що здійснював бухгалтерський облік та формував податкову звітність на підставі первинних документів, які були надані контролеру під час перевірки, і згідно даних його бухгалтерського обліку та наявних документів, такого прибутку, як визначив ревізор, він не отримував. Проводячи перевірку ревізор мав би обраховувати весь обсяг валових витрат, а не виокремлювати лише договір з ТОВ "Вінстрой" та виробництво і продаж полістерольних плит. Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Ухвалою від 17.07.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 03.09.2020 р.

12.08.2020 р. надійшов відзив (вх.22382), в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що в ході перевірки встановлено порушення п. 177.2, п. 177.4, 177.10 ст.177, ч. "г" п.198.5, 198.6 ст.198, п.51.1 ст. 51, п.176.2 ст.176 ПК України, п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що зафіксовано в акті, як наслідок прийняті оскаржувані рішення і вимогу. Відтак, позов є необґрунтованим та безпідставним.

Протокольною ухвалою від 03.09.2020 р. прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову, згідно якої просив визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення - рішення:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 30.01.2020 року №;

- податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 30.01.2020 року №, а підготовче засідання відкладено на 17.09.20 р.

Ухвалою від 17.09.20 р. продовжено строк підготовчого засідання та відкладено його на 07.10.2020 р.

07.10.2020 р. закрито підгоготовче провадженні і призначено розгляд справи по суті на 11.11.2020 р.

11.11.2020 р. справа знята з розгляду у зв`язку із відпусткою судді та призначено судове засідання на 16.11.2020 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

На підставі наказу №1732 від 25.10.2019 року за № 6678, №7402 від 30.11.2018 р. державним ревізором/інспектором у період з 14.11.2019 року по 04.12.2019 року проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 10.12.2019 року за № 1088/3305/ НОМЕР_1 , у якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення, а саме:

- п.198.5, 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого донараховано ПДВ в сумі 196 317 за грудень 2018 р., та порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних щодо ТМЦ, які не використані в господарські діяльності платника

- п. 177.2, пп.177.4.5 п. 177.4, 177.10 ст.177 ПК України в результаті чого донараховано ПДФО на суму 531 019, 56 грн. за період 2018 р.

- п.п.1.2, п.1.3, пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, платником занижено суму військового збору в сумі 44 251, 63 грн.;

- п 177.2 п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме; включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік перекручених даних;

- п. 1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.6 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір тз. обліз єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за 2018 рік та заниження єдиного внеску на суму 116 850, 80 грн. ;

- 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період 2017-2018 роки.

В акті зазначено, що перевіркою встановлено факти включення фізичною особою. - підприємцем до податкової декларації за 2018 рік, перекручених даних, чим порушено пункти 177.2 ат 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатках до податкової декларації про майновий стан і доходи встановлено розбіжності в сумі 2950108,67 грн.. що виникло внаслідок порушення платником податків п.177.2 п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: відсутні документально підтверджені витрати пов`язані з господарською діяльністю платника за 2018 рік. Так платником податків задекларовані валові витрати за період 2018 року в сумі 13889093,68 грн. Але при проведені перевірки встановлено, що валові витрати складають 10938985,01 згідно наданих платником первинних документів.

А саме платником податків в 2018 році були відвантажені ТОВ "Вінстрой" блоки газобетоні на суму 2165668,67 грн. та на розрахунковий рахунок отримано кошти за товар, але витрати на придбання газобетоних блоків надано під час перевірки лише на суму 357521,29 грн. (перелік додається до акту перевірки), тобто по вищезазначеній господарській операції чистий дохід складає 1808147,38 грн., а відповідно додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи чистий дохід за 2018 рік складає 139000 гри та націнка на товар становить 0,01%.

Також, платником податків в 2018 році було вироблено, відвантажено та отримано кошти за плити полістирольні на суму 4590420,71 грн., але під час перевірки надані первинні документи на придбання сировини та послуг для здійснення виробництва лише на суму 3300731,42 грн., тобто по вищезазначеній господарській операції чистий дохід складає 1289689,29 грн., а відповідно додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи чистий дохід за 2018 рік складає 139000 грн. та націнка на вироблену продукцію становить 0.01 %.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2017-2018 роки, що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою , встановлено заниження суми податку, шо підлягає сплаті до бюджету на 531019, 56 грн. за 2018 рік.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п.1.2, п.1.3, пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, платником занижено суму військового збору в сумі 44 251, 63 грн., у зв`язку із заниженням чистого оподаткованого доходу на суму 2 950 108,67 грн.

Перевіркою дотримання самозайнятою особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення п. 51.1 ст. 51. п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті не подання розрахунків за перевіряємий період та не відображено виплату доходів самозайнятим особам (ознака доходу 157), зокрема ФОП ОСОБА_3 НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_4 НОМЕР_3 , ФОП ОСОБА_5 НОМЕР_4 , ОСОБА_6 НОМЕР_5 та іншим ФОП не платникам ПДВ.

За період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 3548439 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. встановлено їх заниження на суму 196137 грн.

Відповідно до зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних, протягом перевіряємого періоду було придбано ТМЦ, а саме:

-олива Elf Evolution на суму 2121679,95 грн. ПДВ 424336 грн., за перевіряємий період реалізовано оливи 1089119.65 грн. ПДВ 217824 грн. залишки станом на 31.12.2018 року становили 258078,73 грн. ПДВ 51616 грн., 2121679,95 1089119,65-258078,73= 774481,57 грн., тобто олива на суму 774481,57 грн. ПДВ 154896 грн. використана в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, так як в подальшому відсутнє документальне підтвердження використання таких ТМЦ в господарській діяльності платника і які не значаться у залишках товарів станом на 31. 12. 2018 р.;

- лист гофрований на суму 1036986,70 грн. ПДВ 207397 грн. за перевіряємий період відвантажено листів на суму 583353,75 грн. ПДВ 116671 грн., залишки листів станом на 31.12.2018 року становили 247431,80 грн. ПДВ 49486 грн. 1036986,70 - 583353,75 - 247431,80 = 206201,15 грн., тобто лист гофрований 10-хв. на суму 206201,15 гри ПДВ 41240 грн. використаний в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, так як в подальшому відсутнє документальне підтвердження використання таких ТМЦ в господарській діяльності платника і які не значаться у залишках товарів станом на 31.12.2018 р.

Таким чином, відсутність вищевказаних документів унеможливлює підтвердження використання вищезазначених товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а отже такі використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку

Перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість за грудень 2018 року на суму 196137 грн.

За наслідком проведеної перевірки та складеного акта відповідачем прийнято:

· податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 р. №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 294 205,50 грн., з яких: 196 137 грн. за податковим зобов`язанням та 98 068,5 грн. за штрафними санкціями;

· податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 30.01.2020 р. № за яким, через відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 196 137 грн. попереджено про необхідність скласти та або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 120.1.2 ст. 120.1 Податкового кодексу України та згідно ст. 120.1 ПК України, застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 98 068,50 грн.;

· податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 р. №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування на 663 774,45 грн., з яких 531 019,56 грн. за податковим зобов`язанням та 132 754,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

· податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 р. № за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 55 314,54 грн., з яких 44 251,63 грн. за основним платежем та 11 062,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В подальшому, податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2020 р. відкликано та прийнято нове № від 05.08.2020 р., яким застосовано штраф в сумі 3 400 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.01.2020 року №, суд керується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, серед іншого, належать:

? витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

? витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

? обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

? суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

? інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:

· витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

· витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

· витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

· документально не підтверджені витрати.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 відвантажив ТОВ «Вінстрой» 47371 товар- газобетонний блок на суму 2170 940,84 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: №БОГ-213 від 13.08.2018 р. ; №БОГ-215 від 21.08.2018 р.; №БОГ-214 від 23.08.2018 р.; №БОГ-0233 від 19.09.2018 р.; №БОГ-224 від 05.10.2018 р.; №БОГ-226 від 11.10.2018 р.; №БОГ-227 від 29.10.2018 р.; №БОГ-234 від 31.10.2018 р.; №БОГ-000633 від 22.11.2018 р.; №БОГ-228 від 04.12.2018 р.

В той час, як відповідач вказує, що відвантажено лише на суму 2 165668, 67 грн.

Також, в 2018 році ФОП ОСОБА_1 закупив по договорам укладеним з ТОВ "Полімеград", ТОВ "Стеклотрейд", ТОВ "Блумі", ТОВ "Блосомі", ТОВ "Тривіта" полістирольну плиту на суму 3 545 542,74 грн. (без ПДВ), що підтверджується видатковими накладними.

При цьому, контролюючий орган вказує, що первинними документами на придбання сировини та послуг для здійснення виробництва підтверджено лише витрати на суму 3300731,42 грн., що спростовано вище, оскільки сума витрат на придбання сировини витрачена позивачем перевищує суму зазначену в акті перевірки.

Отже, як видно, дані перевірки, зазначені у акті, не збігаються з встановленими у справі обставинами щодо кількості та вартості придбаних та реалізованих у 2018 році сировини і газобетонних блоків, які (дані перевірки), в свою чергу, стали підставою для нарахування податкового зобов`язання та прийняття оскаржуваного рішення.

З цього приводу суд зазначає, що саме до дискреційних повноважень контролюючого органу належить проведення відповідних перевірок, виявлення та фіксування у акті порушень та, в подальшому, на підставі висновків акту, прийняття відповідних рішень про нарахування податкових зобов`язань.

Адміністративний суд, керуючись положеннями частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

В даному випадку, суд вважає, що невірно розраховану та нараховану суму податкових зобов`язань в оскаржуваному рішенні видокремити неможливо. А тому, доходить висновку, що податковим органом не доведено заниження позивачем чистого оподаткованого доходу відображеного в додатках до податкових декларацій про майновий стан і доходи в сумі визначеній в акту, як наслідок, рішення, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення №5 від 30.01.2020 р., суд зазначає про наступне.

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.2. пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, в силу якої об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відтак, база оподаткування є тотожною базі для нарахування податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, з огляду на ту обставину, що донарахування чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування військового збору, визнано судом не підтвердженим та безпідставним, військовий збір також нараховано не правомірно, відповідно, рішення підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення - рішення № від 30.01.2020 р., суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних, протягом перевіряємого періоду було придбано ТМЦ, а саме:

-олива Elf Evolution на суму 2121679,95 грн. ПДВ 424336 грн., за перевіряємий період реалізовано оливи 1089119.65 грн. ПДВ 217824 грн. залишки станом на 31.12.2018 року становили 258078,73 грн. ПДВ 51616 грн., 2121679,95 1089119,65-258078,73= 774481,57 грн., тобто олива на суму 774481,57 грн. ПДВ 154896 грн. використана в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, так як в подальшому відсутнє документальне підтвердження використання таких ТМЦ в господарській діяльності платника і які не значаться у залишках товарів станом на 31. 12. 2018 р.;

- лист гофрований на суму 1036986,70 грн. ПДВ 207397 грн. за перевіряємий період відвантажено листів на суму 583353,75 грн. ПДВ 116671 грн., залишки листів станом на 31.12.2018 року становили 247431,80 грн. ПДВ 49486 грн. 1036986,70 - 583353,75 - 247431,80 = 206201,15 грн., тобто лист гофрований 10-хв. на суму 206201,15 гри ПДВ 41240 грн. використаний в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, так як в подальшому відсутнє документальне підтвердження використання таких ТМЦ в господарській діяльності платника і які не значаться у залишках товарів станом на 31. 12. 2018 р.

Разом з тим, позивачем реалізовано оливи Elf Evolution у 2018 р. на суму 1 098 531, 76 грн. , що підтверджується видатковими накладними №БОГ -217 від 29.08.2018 р. , №БОГ -000010 від 28.08.2018 р., №БОГ -000193 від 21.06.2018 р., №БОГ -000497 від 21.09.2018 р.., №БОГ -235 від 22.11.2018 р., №021 від 17.01.2018 р., №029 від 26.01.2018 р. , №0987 від 21.12.2017 р.

Також, ФОП ОСОБА_1 реалізовано й лист гофрований на суму 700 024, 50 грн., що підтверджується видатковою накладною №БОГ -219 від 12.09.2018 р.

Так, контролюючий орган дійшов висновку , що залишки листа гофорованого та оливи не використані в господарській діяльності через їх не реалізацію у перевіряючому періоді.

Суд не погоджується із такими доводами контролюючого органу та вказує, що реалізація оливи Elf Evolution та листа гофорованого можлива в наступних періодах, що, як видно із матеріалів справи було здійснено позивачем, зокрема у 2019 -2020 роках, які не були перевіряємим перідом.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач дійшов передчасного висновку стосовно не використання товару позивачем у господарській діяльності, а тому, факт заниження позивачем податкових зобов`язань за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. на суму 196137 грн. не знайшов свого підтвердження, а отже спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №№ від 05.08.2020 р. , то тут суд вказує наступне.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Згідно пункту 58.1 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Пунктами 120-1.1 -120 -1.2 статті 120-1 ПК України визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Із процитованого видно, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для нарахування штрафу.

Так, податковим органом встановлено заниження на суму 196137 грн., відтак, на думку останнього, позивач повинен був скласти податкову накладну на таку (суму).

Разом з тим, як зазначено вище податкове повідомлення - рішення, яким нараховано податкове зобов`язання по ПДВ на суму 196137 грн. скасовано та визнано не підтвердженим факт заниження позивачем податкових зобов`язань, як наслідок, відсутні підстави для складання податкової накладної , відповідно, рішення, яким нараховано штраф за відсутність ПК є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних рішень, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржувані рішення прийнято без врахування розтлумачених критеріїв.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі судові витрати понесені позивачем у даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області .

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення Головного управління ДПС у Вінницький області від 30.01.2020 р. № , №, № та від 05.08.2020 р. № .

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6510 (шість тисяч п`ятсот десять гривень ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (адреса: 21100, вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (адреса: 21100, вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, ).

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 26.11.20

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна