Справа № 200/9716/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 р. Справа№200/9716/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Єфановим Ігорем Дмитровичем, до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про: визнання протиправним та скасування рішення №133 від 27 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення №149 від 17 вересня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання повторно розглянути заяви від 25 серпня 2020 року та від 15 вересня 2020 року про призначення пенсії за віком відповідно до пп.4 п. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періодів його роботи:

- на Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе з 27 липня 1983 року по 27 вересня 1983 року;

- на Костянтинівському заводі "Вторчормет" з 20 січня 1986 року по 04 травня 1993 року;

- в Коcтянтинівському трамвайному управлінні з 06 травня 1993 року по 02 листопада 1994 року;

- робота за договорами в районах Крайньої Півночі з 05 листопада 1994 року по 06 листопада 1997 року, з 23 січня 2001 року 29 січня 2002 року, з 15 лютого 2002 року по 23 вересня 2004 року та з 14 грудня 2012 року по 24 серпня 2013 року, зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26 липня 1983 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, при цьому записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження, при цьому такі довідки були надані разом із заявою про призначення пенсії. Позивач вказав, що відсутність підпису особи відповідальної за видачу трудової книжки, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пп. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки на момент звернення, відповідно до наданих документів та даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж 25 років. Вважає рішення законними та обґрунтованими.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_2 , виданим 20 серпня 2010 року Костянтинівським МВГУМВС України в Донецькій області.

Згідно довідки від 20 серпня 2020 року №5305 позивач з 25 грудня 1983 року по 05 листопада 1984 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, загальна кількість років складає: 00 років 10 місяців 12 днів.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 .

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пп. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши сканкопії документів, а саме: паспорту, картки платника податків, трудової книжки НОМЕР_1 від 26 липня 1983 року, диплому про навчання серії НОМЕР_4 від 22 липня 1983 року, диплому про навчання на заочній формі серії НОМЕР_7 від 27 березня 1990 року, військового квитка, довідки про проходження військової строкової служби в складі діючої армії в період бойових дій №5805 від 20 серпня 2020 року, посвідчення учасника бойових дій, повідомлення про взяття на облік фізичної особи в податковому органі НОМЕР_8 від 10 квітня 2013 року, архівної довідки адміністрації міста Новий Уренгой №1204-02/2648 від 05 жовтня 2012 року, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №133 від 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю на момент звернення необхідного страхового стажу 25 років.

Так, згідно вказаного рішення, відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 13 років 08 місяців 15 днів.

При цьому, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи, які внесено до трудової книжки до впровадження системи персоніфікованого обліку, а саме:

- на Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе з 27 липня 1983 року по 27 вересня 1983 року;

- на Костянтинівському заводі "Вторчормет" з 20 січня 1986 року по 04 травня 1993 року;

- в Костянтинівському трамвайному управлінні з 06 травня 1993 року по 02 листопада 1994 року;

- робота за договорами в районах Крайньої Півночі з 05 листопада 1994 року по 06 листопада 1997 року, з 23 січня 2001 року 29 січня 2002 року, з 15 лютого 2002 року по 23 вересня 2004 року та з 14 грудня 2012 року по 24 серпня 2013 року.

Відмова у зарахуванні цих періодів обґрунтована відсутністю у наданій трудовій книжці підпису особи відповідальної за видачу трудової книжки, а також тим, що в періоди роботи в районах Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 2004 року, не підтверджено довідкою про сплату страхових внесків.

Також у вказаному рішенні зазначено про можливість подання заявником додаткових документі про страховий стаж в строк до 24 листопада 2020 року.

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, додатково додавши сканкопії: архівної довідки про період роботи від 10 вересня 2020 року №05-0707/699; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09 вересня 2020 року №09/04-53, довідки про реорганізацію підприємства від 09 вересня 2020 року №09/04-53; довідки про період роботи від 02 лютого 2018 року №24-1; довідки про заробітну плату від 02 лютого 2018 року №24-2.

Рішенням відповідача № 149 від 17 вересня 2020 року відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю на момент звернення необхідного страхового стажу 25 років.

Згідно вказаного рішення страховий стаж заявника склав 13 років 10 місяців 16 днів, при цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 , які внесено до трудової книжки до впровадження системи персоніфікованого обліку, оскільки: копія трудової книжки не містить підпису особи відповідальної за видачу трудової книжки; стаж роботи в районах Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 2004 року, не підтверджено довідкою про сплату страхових внесків; надані довідки про підтвердження періодів роботи на КП «Костянтинівське трамвайне управління» та на Костянтинівському заводі «Вторчормет» містять тільки один підпис директора.

Не погодившись з рішеннями відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як убачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно трудової книжки серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 :

- з 01 вересня 1982 року по 22 липня 1983 року навчався у ТУ - 13 м. Костянтинівки Донецької області (Диплом НОМЕР_4);

- 27 липня 1983 року прийнятий на Костянтинівський металургійний завод ім. Фрунзе у енергетичний цех електромонтером по ремонту електрообладнання 3 розряду (Наказ 62 від 25 липня 1983 року, запис №1);

- 27 вересня 1983 року звільнений у зв`язку із призивом до лав Радянської Армії (Наказ №83 від 27 вересня 1983 року, запис №2);

- з 01 жовтня 1983 року по 19 листопада 1985 року служба в лавах Радянської Армії (запис №3);

- 20 січня 1986 року прийнятий у ЦБТ водієм 3 класу на Костянтинівському заводі «Вторчормет» (наказ №12/к17 січня 19986 року, запис №4);

- 04 січня 1986 року переведений у заводоуправління водієм 3 класу (наказ №80/к від 04 вересня 1986 року, запис №5);

- 20 листопада 1989 року переведений у УБТ водієм 3 класу (Наказ №89/к від 20 листопада 1989 року, запис №6);

- 04 травня 1993 року звільнений по переводу у Костянтинівське трамвайне управління (Наказ №34/к від 04 травня 1993 року, запис № 7);

- 06 травня 1993 року прийнятий у Костянтинівське трамвайне управління по переводу водієм автотранспорту 6 розряду (Наказ №48-л, від 05 травня 1993 року, запис №8);

- 02 листопада 1994 року звільнений за власним бажанням (Наказ №124-л, від 01 листопада 1994 року, запис №9);

- з 05 листопада 1994 року по 06 листопада 1997 року працював по ліцензії машиністом автокрана 6 розряду філіалу «Газурсстрой» ДП фірми «Газкомстройтеплиця» ПКП «Газкомсельстрой» м. Новий Уренгой Тюменської області район Крайньої Півночі (Договір №23 від 05 листопада 1994 року, запис №10);

- 11 травня 1999 року прийнятий водієм у виробничо-комерційне підприємство «Номінал» (наказ №21-к від 11 травня 1999 року, запис №11);

- 17 січня 2001 року звільнений за власним бажанням (Наказ №3-к від 17 січня 2001 року, запис №12);

- 23 січня 2001 року прийнятий машиністом автокрану 6 розряду у філіал «Газурсстрой» ТОВ «Газкомстройтеплиця» м. Новий Уренгой Тюменської області район Крайньої Півночі (трудовий договір №65 від 23 січня 2001 року, запис №13);

- 29 січня 2002 року звільнений на підставі п. 7 ст. 33 КЗпП Російської Федерації (наказ №14-к від 29 січня 2002 року, запис №14);

- 15 лютого 2002 року прийнятий машиністом автокрану 6 розряду у філіал «Газурсстрой» ТОВ «Газкомстройтеплиця» м. Новий Уренгой Тюменської області район Крайньої Півночі (трудовий договір №743 від 15 лютого 2002 року, запис №14);

- 23 вересня 2004 року звільнений (наказ №171-к від 24 вересня 2004 року, запис №16);

- 25 вересня 2004 року прийнятий машиністом автокрану 6 розряду у ЗСФ ООО ОК «Росканресурс» район Крайньої Півночі (Наказ №22/к від 25 вересня 2004 року, запис №17);

- 14 грудня 2012 року прийнятий у технічний відділ машиністом автокрану у ТОВ «Інженерные Наружные Сети» ((наказ №45-к від 14 грудня 2012 року, запис №18);

- 24 серпня 2013 року трудовий договір припинений за згодою сторін (наказ №19-у від 22 серпня 2013 року, запис №19).

Судом встановлено, що зазначені записи у трудовій книжці позивача завірені печатками та підписом відповідальних осіб, будь-яких виправлень не мають.

Таким чином, суд вважає неприйнятними посилання відповідача як на підставу в незарахуванні періодів роботи до страхового стажу, як наявність лише одного підпису директора підприємства у довідках про підтвердження періодів роботи у КП «Костянтинівське трамвайне управління» з 06 травня 1993 року по 02 листопада 1994 року та у Костянтинівському заводі «Вторчормет» з 20 січня 1986 року по 04 травня 1993 року, оскільки записи у трудовій книжці позивача містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження стажу не є обов`язковою умовою для підтвердження стажу роботи.

Стосовно не зарахування періодів роботи до страхового стажу в зв`язку із відсутністю підпису відповідальної особи за ведення трудових книжок суд зазначає наступне.

Так, трудова книжка позивача видана 26 липня 1983 року, разом з тим остання не містить підпису відповідальної особи за видачу трудової книжки.

При цьому, порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Станом на час оформлення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункти 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням пункту 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 162).

Відповідно до п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З аналізу вказаних норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зауважує, що запис про спірний період роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

З огляду на наведене, відсутність підпису відповідальної особи за видачу трудової книжки не може бути підставою для відмови в зарахуванні до трудового стажу періодів роботи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, посилання відповідача на відсутність підпису відповідальної особи за ведення трудових книжок, судом до уваги не приймаються, оскільки заповнення трудової книжки з порушенням Інструкції не є провиною позивача та не може позбавляти останнього права на зарахування зазначених періодів до страхового стажу та призначення пенсії.

Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночіу зв`язку із відсутністю інформації про сплату роботодавцями страхових внесків.

Як вже зазначалось вище, трудова книжка позивача містить записи про роботу в районах Крайньої Півночі на території Російської Федерації.

Крім того, ОСОБА_1 на підтвердження періодів роботи у в районах Крайньої Півночі надана архівна довідка адміністрації міста Новий Уренгой від 05 жовтня 2012 року №1204-02/2648, згідно якої (мовою оригіналу): «В документах Филиала «Газурсстрой» Дочернего предприятия Фирми « Газкомстройтеплица » ПКП «Газкомсельстрой», трудових договорах, приказах по личному составу, личных карточках формы Т-2, ведомостях начисления зароботной платы значится ОСОБА_1 , 1965 г.р.:

с 25.07.1994 по 30.12.1994, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 25.07.1994 №i 23, так в документе) занимаемая должность отсутствует.

Продлен до 31.12.1995 года срок командировки в ДП Фирме «Газурсстрой» (приказ от 14.06.1995 №i 134-к) автокрановщиком, так в документе;

с 16.01.1996 по 31.01.1996, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 16.01.1996 Х» 13) занимаемая должность отсутствует;

с 07.02.1996 по 02.05.1996 (приказ от 20.02.1996 Хе 33-к) продлен срок командировки в ДП Фирме «Газурсстрой» из ТОО «Студстрой», занимаемая должность отсутствует, так в документе;

с 28.05.1996 (приказ от 08.05.1996 Х° 95-к) отозван из командировки в ООО «Северстудстрой», занимаемая должность отсутствует;

принят с 01.07.1996, так в документе, (приказ от 01.07.1996 Х° 138-к) занимаемая должность отсутствует;

продлен с 24.03.1997, так в документе, (приказ от 24.03.1997 X» 48-к) срок командировки в филиале «Газурсстрой», а/крановпдиком;

с 26.09.1997 по 31.12.1997, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 26.09.1997 Хд 242) автокрановщиком, так в документе;

с 11.11.1997 по 30.12.1997, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 11.11.1997 Х» 350) водителем легкового автомобиля, автокрана, автобуса, автомобиля с прицепом, так в документе;

с 23.01.2001 по 31.08.2001 года, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 23.01.2001 № 65) а/крановщика 6 разряда, так в документе;

с 03.09.2001 по 31.12.2001, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 03.09.2001 № 21-л) машинистом а/крана 6 разряда, так в документе;

с 03.01.2002 по 31.08.2002, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 03.01.2002 № 21) машинистом а/крана б разряда, так в документе;

уволен с 29.01.2002 (приказ от 29.01.2002 № 14-к);

с 14.02.2002 по 25.10.2002, так в документе, (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 14.02.2002 № 91, так в документе) машинистом а/крана 6 разряда, так в документе;

с 01.11.2002 по 31.12.2002 (договор на возмездное оказание услуг с гражданами от 01.11.2002 № 300) машинистом а/крана 6 разряда, так в документе;

уволен с 23.09.2004 (приказ от 24.09.2004 № 171-к) машинистом автокрана 6 разряда.

Из исторической справки предприятия: на основании решения

Регистрационной палаты администрации города Новый Уренгой от 21.05.1996 № 167 Дочернее предприятие Фирма «Газурсстрой» переименована в Филиал «Газурсстрой» Дочернего предприятия Фирмы «Газкомстройтеплица» ПКП «Газкомсельстрой».

Предприятие находилось на территории Ямало-Ненецкого автономного округа.»

Усі записи у трудовій книжці позивача та архівній довідці від 05 жовтня 2012 року №120402/2648 скріплені підписом відповідальної особи, відбитками печаток, не містять виправлень, закреслень чи інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Крім того, слід звернути увагу на приписи частини 2 статті 4 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування".

Як визначено статтею 1 вказаного Закону, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, що встановлено пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, утому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

В даному випадку, суд зазначає, що відсутність інформації та документів стосовно сплати підприємствами, де працював позивач страхових внесків, їх неналежна сплата чи ненадходження таких внесків до Пенсійного фонду не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача його періоду роботи на території Російської Федерації, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду із зарплати позивача, чи будь-якого іншого працівника за відсутності їх вини, не може бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи та, відповідно, призначенні пенсії.

Таким чином, обґрунтовуючи оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії в частині підстав незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в районах Крайньої Півночі з огляду на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, відповідач покладає відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків на позивача, тим самим, позбавляючи його соціальної захищеності, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії та не доведено неможливості врахування до страхового стажу спірних періодів

Таким чином, враховуючи наявність належних та достовірних записів про спірні періоди роботи на території Російської Федерації у трудовій книжці позивача та архівній довідці, доводи відповідача про відсутність підстав для врахування періодів роботи у філіалі «Газурсстрой» ДП фірми «Газкомстройтеплиця» ПКП «Газкомсельстрой» м. Новий Уренгой Тюменської області район Крайньої Півночі з 05 листопада 1994 року по 06 листопада 1997 року, з 23 січня 2001 року 29 січня 2002 року, з 15 лютого 2002 року по 23 вересня 2004 року та з 14 грудня 2012 року по 24 серпня 2013 року до страхового стажу ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, про необхідність визнання протиправними та скасування рішень відповідача про відмову в призначенні пенсій за віком №133 від 27 серпня 2020 року та №149 від 17 вересня 2020 року та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням спірних періодів роботи.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, ураховуючи, що докази понесення інших судових витрат не надано, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №133 від 27 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №149 від 17 вересня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, б. 25, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) від 25 серпня 2020 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи:

- на Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе з 27 липня 1983 року по 27 вересня 1983 року;

- на Костянтинівському заводі "Вторчормет" з 20 січня 1986 року по 04 травня 1993 року;

- в Коcтянтинівському трамвайному управлінні з 06 травня 1993 року по 02 листопада 1994 року;

- в районах Крайньої Півночі з 05 листопада 1994 року по 06 листопада 1997 року, з 23 січня 2001 року 29 січня 2002 року, з 15 лютого 2002 року по 23 вересня 2004 року та з 14 грудня 2012 року по 24 серпня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв