Справа № 2340/4508/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 2340/4508/18

адміністративне провадження № К/9901/18191/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (суддя Гарань С.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (судді: Бєлова Л.В., Аліменко В.О., Ганечко О.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області - Побережної Надії Петрівни, консультанта Шполянського районного суду Черкаської області по роботі з персоналом - ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення невиплаченої суддівської винагороди,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У листопаді 2018 року позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просив:

- визнати бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо невиплати судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за липень 2018 року протиправною та незаконною;

- визнати протиправними та незаконними дії консультанта (по роботі з персоналом) Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 щодо внесення та підписання недостовірних даних до табелю обліку використання робочого часу з 01 липня 2018 року по 31 червня 2018 року, що призвели до невиплати суддівської винагороди за липень 2018 року;

- визнати протиправними та незаконними дії в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Н.П. щодо внесення, шляхом підписання, недостовірних даних до табелю обліку використання робочого часу з 01 липня 2018 року по 31 червня 2018 року, що призвели до невиплати суддівської винагороди за липень 2018 року;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 суддівської винагороди за липень 2018 року в розмірі 58 441,79 грн.

- рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за липень 2018 року допустити до негайного виконання.

Обґрунтовуючи вимоги позивачем зазначено, що він є суддею Шполянського районного суду Черкаської області. За липень 2018 року територіальним управлінням ДСА у Черкаській області йому безпідставно не виплачено суддівську винагороду. На підтвердження протиправності вказаної бездіяльності позивач зазначив, що суддівська винагорода регулюється виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", а суддя не може бути позбавлений суддівської винагороди інакше, ніж в порядку визначеному законом. Крім того, звернув увагу, що суддівську винагороду йому не виплачено за липень 2018 року в результаті незаконного внесення службовими особами Шполянського районного суду Черкаської області до табеля обліку робочого часу недостовірних відомостей, а саме прогулів за цей період, в зв`язку з чим вважає їхні дії протиправними та незаконними. Також вважає бездіяльність посадових осіб територіального управлінням ДСА у Черкаській області, які відповідальні за нарахування та виплату заробітної плати протиправною, оскільки вона призвела до позбавлення позивача суддівської винагороди.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що внесення консультантом (по роботі з персоналом) Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 даних до табелю обліку використання робочого часу з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року щодо судді ОСОБА_1 , відповідає вимогам закону. Позивачем не надано доказів або спростувань доводів відповідача щодо відсутності його на роботі у спірний період часу. За липень місяць 2018 року позивачу виплачено суддівську винагороду за 1 год 35 хв відпрацьованого часу, з врахуванням розміру суддівської винагороди для суддів, які не пройшли кваліфоцінювання, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки умовою для нарахування суддівської винагороди є фактичне здійснення правосуддя та, з огляду на те, що позивач не здійснював правосуддя, у зв`язку з закінченням повноважень та був відсутній на роботі протягом спірного періоду часу, суди дійшли висновку про правомірність нарахування позивачу суддівської винагороди з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає:

-про неможливість застосування Правил внутрішнього трудового розпорядку Шполянського районного суду Черкаської області, з огляду на порушення порядку їх прийняття;

- про фальсифікацію та незаконність доповідних записок і актів про відсутність його на роботі;

- про неможливість позбавлення суддівської винагороди, інакше, ніж в порядку передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів";

- про протиправність внесення консультантом відомостей до табеля та визнання останньої протиправних дій, з огляду на не подання нею апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції;

- про посилання судів попередніх інстанцій суду на докази, які є недопустимими, так які одержані з порушенням встановленого законом порядку.

Позиція інших учасників справи.

Від в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області - Побережної Надії Петрівни до суду надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Від в.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області - Побережної Надії Петрівни до суду надійшов відзив на касаційну позивача, в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області до суду надійшов відзив на касаційну позивача, в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Рух касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

Указом Президента України "Про призначення суддів" №250/2011 від 02 березня 2011 року ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Шполянського районного суду Черкаської області.

14 березня 2011 року відповідно до наказу голови Шполянського районного суду Черкаської області №21, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків судді Шполянського районного суду Черкаської області.

02 березня 2016 року закінчився п`ятирічний строк перебування ОСОБА_1 на посаді судді Шполянського районного суду Черкаської області

02,03,04,05,09,10,11,12,13,16,17,18,19,20,23,24,25,26,27,30 та 31 липня 2018 року консультантом Шполянського районного суду Черкаської області по роботі з персоналом - ОСОБА_2 , у формі доповідних записок, доведено до відома В.о. голови Шполянського районного суду Черкаської області - Побережної Н.П. про відсутність судді ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин та не повідомлення ним причин відсутності. Згідно зазначених доповідних записок, спеціальною комісією, уповноваженою фіксувати факти відсутності на роботі суддів та працівників апарату Шполянського районного суду Черкаської області, складено акти про відсутність на роботі судді Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

У відповідності до табелю обліку використання робочого часу Шполянського районного суду Черкаської області з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, суддею ОСОБА_1 за зазначений період відпрацьовано 1 день.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області, як розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення оплати праці, зокрема, суддів місцевих загальних судів області, нараховано суддівську винагороду судді ОСОБА_1 за період роботи з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року пропорційно до відпрацьованого часу, згідно табеля обліку використання робочого часу, за 1год 35хв.

Не погодившись з такою виплатою суддівської винагороди позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного суду.

Враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами частин 1, 2, 9, 10 статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно з частиною четвертою статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини першої статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно з підпунктом 4.3 пункту 4 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, затверджене головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року, до повноважень ТУ ДСА України у Черкаській області віднесено здійснення функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих загальних судів Черкаської області, зокрема, фінансове забезпечення оплати праці суддів та працівників апаратів місцевих загальних судів області.

При цьому Закон №1402-VIII, не регламентує порядок виплати суддівської винагороди та порядок обліку робочого часу судді, а визначає лише розмір та складові суддівської винагороди.

У постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Судді є спеціальними суб`єктами, при цьому ані Закон №1402-VIII, ані трудове законодавство не містить окремих положень щодо обліку робочого часу суддів, з огляду на що, для його визначення, необхідно керуватися загальними нормами трудового законодавства, яке поширюється на всіх працівників (стаття 1 Кодексу України законів про працю України).

Порядок обліку робочого часу працівників будь-яких підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності затверджений наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

Отже, враховуючи, що спеціальним законодавством не врегульовано спірні правовідносини, з метою обліку робочого часу суддів, застосуванню підлягають положення наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

Порядок організації обліку оплати праці працівників місцевих судів визначено Типовим положенням про організацію бухгалтерського обліку в місцевих та апеляційних загальних і спеціалізованих судах, Державній судовій адміністрації України, її територіальних управліннях, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, Національній школі суддів України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08 листопада 2017 року № 1025, зі змінами та доповненнями (далі -Типове положення).

Згідно з пунктом 3 розділу VII Типового положення організація обліку оплати праці для обліку робочого часу використовується Табель обліку використання робочого часу та/або типова форма № П-5, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

26 листопада 2010 року, Радою суддів України, відповідно до статті 113, частини 5 статті 127, підпункту 3.6 пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 162, пункту 16 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Положення про Раду суддів України, затвердженого 16 вересня 2010 року X позачерговим з`їздом суддів України, затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду, погодженого Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 2.3.8 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), копія табеля обліку використання робочого часу щодо суддів відповідного суду, що складається для виплати заробітної плати, з обов`язковим внесенням інформації щодо кількості відпрацьованих суддями суду годин та кількості відпрацьованих ними днів, вноситься відповідальною особою суду до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після підписання цього табелю.

Загальними зборами трудового колективу Шполянського районного суду Черкаської області, відповідно до статті 43 Конституції України та з урахуванням вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів, 14 червня 2017 року затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку Шполянського районного суду Черкаської області, які поширюються на всіх працівників суду, незалежно від посади та порядку призначення і є обов`язковими для всіх працівників суду.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Шполянського районного суду Черкаської області, затвердженими загальними зборами трудового колективу Шполянського районного суду Черкаської області 14 червня 2017 року облік робочого часу суддів та працівників суду здійснюється спеціалістом суду (з питань персоналу) у табелі робочого часу.

Крім того, порядок здійснення внесення інформації до табелю обліку робочого часу суддів у автоматизованій системі визначено п. 2.8 Засад використання автоматизованої системи документообігу у Шполянському районному суді Черкаської області, затверджених рішенням зборів суддів Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року (зі змінами та доповненнями, затверджених рішенням зборів суддів Шполянського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року).

Пунктом 2.8 зазначених Засад встановлено, що внесення інформації до табелю робочого часу в автоматизованій системі документообігу суду про відсутність судді, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, а також внесення інформації про знаходження судді у нарадчій кімнаті та про інші випадки неможливості судді виконувати свої повноваження (відрядження, відпустка) проводиться відповідальною особою (консультантом з кадрової роботи) у разі наявності наказу про відрядження, відпустку чи подання службової (доповідної) записки (про перебування судді на лікарняному, у нарадчій кімнаті тощо).

Таким чином, враховуючи викладене, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку, що внесення консультантом (по роботі з персоналом) Шполянського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 даних до табелю обліку використання робочого часу з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року щодо судді ОСОБА_1 , відповідає вимогам закону.

Статтею 56 Закону № 1402-VIII права судді, пов`язані зі здійсненням правосуддя, визначаються Конституцією України, процесуальним та іншими законами (частина перша цієї статті).

Суддя повинен додержуватися присяги (частина шоста статті 56 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII суддя зобов`язаний: 1) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; 2) дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; 3) подавати декларацію доброчесності судді та декларацію родинних зв`язків судді; 4) виявляти повагу до учасників процесу; 5) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; 6) виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції; 7) подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 8) систематично розвивати професійні навички (уміння), підтримувати свою кваліфікацію на належному рівні, необхідному для виконання повноважень у суді, де він обіймає посаду; 9) звертатися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора упродовж п`яти днів після того, як йому стало відомо про таке втручання; 10) підтверджувати законність джерела походження майна у зв`язку з проходженням кваліфікаційного оцінювання або в порядку дисциплінарного провадження щодо судді, якщо обставини, що можуть мати наслідком притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, викликають сумнів у законності джерела походження майна або доброчесності поведінки судді.

Питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України (частина перша статті 58 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до статті 1, 3 розд. I Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року (далі - Кодекс суддівської етики), суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Суддівська етика - це певна система базових принципів регламентації поведінки суддів у судовому засіданні, в суді та позасудової поведінки, які побудовані з урахуванням особливостей професійної діяльності судді та створені для підтримки суддівських стандартів, діють об`єктивно і незалежно з метою збільшення значущості існуючих правових норм та правил поведінки для суддів.

Високі стандарти поведінки полягають у тому, що суддя як на роботі, так і поза її межами, в повсякденному житті має демонструвати таку поведінку, щоб учасники процесу і сторонні бачили в ньому еталон порядності і справедливості - високоморальну, чесну, стриману, врівноважену людину. При цьому суддя має не лише подавати особистий приклад, але й пропагувати етичну поведінку серед учасників процесу та оточення, вимагати такої поведінки від інших.

У Висновку № 3 (2002) КРЄС зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів. Судді повинні гідно поводити себе у приватному житті.

Професійні та моральні якості суддів відображають рівень здійснення правосуддя в державі. Посада судді вимагає як максимальної концентрації професійних знань, так і високого рівня моральних якостей особи, а тому особисті й моральні якості кандидата на посаду судді поряд з професійними якостями є визначальними характеристиками при вирішенні питання про призначення його на посаду.

З огляду на викладені приписи статус судді пов`язаний не тільки з безпосереднім здійсненням правосуддя, що є одним із його обов`язків, але й покладає на суддю низку інших обов`язків морально-етичного характеру, неналежне здійснення яких є несумісним із статусом судді.

Враховуючи наведене, Верховний Суд у постанові від 29 січня 2018 року по справі № 9901/18/17 виклав правову позицію, згідно з якою відсутність повноважень на здійснення правосуддя не звільняє суддю від дотримання інших вимог законодавства і загальноприйнятих правил поведінки. Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи цю справу, підтвердила правильність такого висновку та у постанові від 19 квітня 2018 року зазначила, що відсутність судді, який не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням повноважень, на робочому місці без поважних причин є порушенням трудового законодавства України.

Так, відсутність судді на робочому місці у цій справі було встановлено на підставі доповідних записок, актів про встановлення факту відсутності на роботі та табелів обліку використання робочого часу.

При цьому позивачем не спростовуються і не заперечуються доводи відповідача щодо відсутності його на роботі у спірний період часу.

Про причини своєї відсутності на роботі позивач не повідомляв керівництво суду, незважаючи на неодноразове направлення йому як засобами електронної пошти так і поштовим зв`язком листів про необхідність надання пояснень щодо його відсутності на робочому місці.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, вважається прогулом.

Суд наголошує на тому, що після закінчення повноважень судді трудові відносини із судом не припиняються, а тому відсутність на робочому місці є порушенням внутрішнього трудового розпорядку суду.

Крім того здійснення правосуддя є основним, але не єдиним обов`язком судді, а саме по собі припинення повноважень судді не свідчить про виникнення у такого судді права знаходитися протягом робочого часу поза межами місця роботи, без поважних на те причин.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо правомірності дій відповідачів та відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи Судом, є аналогічними доводам викладеним в позові та апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених фактичних обставин справи.

За таких обставин, Суд, на підставі встановлених обставин справи та наявних у ній доказів, дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам процесуального закону, є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій.

Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді Л.О. Єресько

В.М. Соколов