Справа № 520/4935/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 р. № 520/4935/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондар О.В.,

за участю: представника позивача - Шелушина Д.І.,

представник відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 № 6, від 17.12.2019 № 6, від 17.12.2019 № 6, від 17.12.2019 № 6, рішення про застосування штрафних санкцій від 13.12.2019 № 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2019 № Ф-6.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що при проведенні планової перевірки працівникам фіскальної служби надані всі необхідні пояснення, відомості та інші документи, що підтверджують право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, які сплачені при придбанні ТМЦ та спростовують твердження податкового органу заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності. Представник позивача вказав, що контролюючим органом під час прийняття спірних рішень не надано оцінку первинним документам, не зроблено аналіз конкретних бухгалтерських документів, а висновки податкового органу ґрунтуються виключно на застосованому математичному методі дослідження спірних обставин.

Ухвалою суду від 21.04.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою судді від 04.11.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовлльтнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 завищила витрати та податкові зобов`язання, що призвело до заниження чистого доходу, що випливає із порівняння даних податкових декларацій та наданих первинних документів та проведеного математичного розрахунку. З огляду на зазначене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу № 1173 від 11.10.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 27.11.2019 №936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлені наступні порушення:

- пункту 177.2., підпунктів 177.4.1. та 177.4.4. пункту .177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314547,44 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 314547,44 грн;

- підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження військового збору у перевіряємому періоду в сумі 26212,29 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 26212,29 грн;

- пунктів 185.1 статті 185, 188.1 статті 188, підпункту г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 377027 грн, в тому числі за грудень 2018 року в сумі 377027 грн;

- пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме відсутність реєстрації в ЄРПН зведеною податкової звітності на загальну суму 2262163,80 грн, в тому числі ПДВ в сумі 377027, 30 грн, по терміну 15.01.2019;

- пунктів 1 та 4 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 53878,50 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 53878,50 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Харківській області були прийняті:

- податкове повідомлення - рішення від 17.12.2019 № 6 про донарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафу у загальній сумі 471821,16 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 17.12.2019 № 6 про донарахування військового збору та штрафу у загальній сумі 39318,44 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 17.12.2019 № 6 про зменшення від`ємного значення з ПДВ та штрафу у загальній сумі 471283,75 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 17.12.2019 № 6 про застосування штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на суму 188513,65 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.12.2019 № 6 про донарахування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у сумі 10775,70 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2019 № Ф-6 про сплату єдиного соціального внеску у сумі 53878,50 грн.

Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, проте рішенням ДПС України від 25.03.2020 скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2019 № Ф-6, рішення про застосування штрафних санкцій від 13.12.2019 № 6, а також продовжено розгляд скарги в частині оскарження податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями).

Зокрема Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 Податковий кодекс України).

Щодо посилань позивача на те, що у Головного управління ДПС у Харківській області відсутні повноваження щодо проведення документальних планових перевірок платників податків та порушення складання акту перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 21 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Так, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений Податковим кодексом України та мав право проводити перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 № 395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за № 607/23139 для використання посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами (далі - Порядок № 395).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 395 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку, та підтверджують наявність зазначених фактів ( п. 1.5, п.1.6, п.1.7 Порядку № 395).

Відповідно до п. 2.3.2.2 Порядку № 395 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

Враховуючи вищевикладене та дослідивши акт перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 27.11.2019 № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_1 , суд приходить до висновку, що він відповідає вимогам Порядку № 395, оскільки містить викладений зміст порушень, пункти і статті законодавчих актів, перелік документів, які використовувались під час перевірки.

Щодо встановлених під час проведення перевірки порушень, суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено у статтею 177 Податкового кодексу України.

Статтею 177 Податкового кодексу України визначено особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначає що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, які не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

- документально не підтверджені витрати.

Згідно із підпунктом 14.1.36. пунтку 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, з вказаних норм права вбачається, що при визначенні фізичною особою-підприємцем об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб можуть враховуватися лише документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Актом перевірки встановлено порушення пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314547,44 грн за 2017 рік.

Як вбачається із матеріалів справи, контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у перевіряємому періоду Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських обьєднаь основний вид діяльності позивача - 46.36 оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами.

Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік № 92971160 від 25.01.2018.

Так, згідно з податковою декларацією від 25.01.2018 № 92971160 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до складу витрат віднесено суму у розмірі 18204337,36 грн, в тому числі: вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 16904974,98 грн; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 156388,24 грн. інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 142974,14 грн.

Судом встановлено, що у перевіряємому періоді Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебувала у господарських взаємовідносинах із контрагентами-постачальниками: ТОВ "Конд-Класс", ТОВ "Харківський хлібний дім", ТОВ "Енліль", ТОВ "Інтертрейд Мікс", ПП "Торговий Дім "Золота Миля", ТОВ "Птолемей", ТОВ "Основа транс", ФОП ОСОБА_2 , ТОВ "Інтерстач Україна", ТОВ "Імперово Фудз", ТОВ "Торговий Дім "Бімаркет", ТОВ "Баланс Про", ТОВ "Коммерс ВД", ТОВ "Міліс", ПП "Нова Лінія", ТОВ "Інтерфуд-Стандарт", ФОП ОСОБА_3 , ТОВ "Продлогістика", ТОВ "Проденерго", ТОВ "Євро Шугар Трейд", а також із контрагентами-покупцями: ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна", ТОВ "Торговий Дім "Конд-Класс", "Ram Trade OU", "CS Moldukr SLR", "SV Partnerі" SIA, ТОВ "Конд-Класс", ТОВ "КиївХліб-Киянам", ТОВ "Церебро Компані", ПП "Орхідея Суми", ФОП ОСОБА_4 , ТОВ "Союз Супермаркетів Харкова", ТОВ "Сігмастелс", ТОВ "Сучасний Модерн".

Як вбачається із наданих позивачем до матеріалів справи, а також до контролюючого органу первинних документів, а саме: договорів із вищевказаними контрагентами, прибуткових та видаткових накладних, платіжних доручень, виписок з банківських рахунків, актів виконаних робіт, актів наданні послуг, товарно - транспортних накладних, калькуляції, звітів про перероблену давальницьку сировину, звітів про продукцію, відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що сума витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, склала 16456851,56 грн, в тому числі:

- вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві кондитерської продукції, вартість послуг, пов`язаних із переробкою сировини для виготовлення кондитерських виробів, орендою складського та офісного приміщень, зберіганням ТМЦ, оформленням експортних операцій, отриманням транспортних, рекламних, маркетингових, банківських послуг в розмірі 16229517,41 грн;

- витрати на оплату праці з урахуванням сплати ЄСВ нарахованого на суму заробітної плати - 156388,24 грн;

- оплата ЄСВ в розмірі 70945,91 грн.

Так, судом встановлено, що у 2017 році ФОП ОСОБА_1 відвантажено кондитерської продукції на загальну суму 20268575,00 грн без урахування ПДВ за 523608,73 кг продукції.

До складу собівартості відвантаженої продукції входить вартість придбаних ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей, сировини та послуг із їх переробки у кондитерські вироби.

Як вбачається із поданої ФОП ОСОБА_1 декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік націнка на витрати, що входять до складу собівартості ТМЦ складає 9,2%.

У 2017 році ФОП ОСОБА_1 придбано ТМЦ та послуги, пов`язані із їх переробкою, транспортуванням, просуванням на загальну суму 20472537,18 грн.

Як вбачається із розрахунку витрат за даними перевірки залишки ТМЦ станом на 01.01.2017 становили 372379,50 грн, заборгованість покупців станом на 01.01.2017 становить 430622,92 грн, придбані ТМЦ та послуги за перевіряє мий період - 20472537,18 грн, заборгованість ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2017 скаладє 829822,10 грн, залишки ТМЦ станом на 31.12.2017 складають 1980718,37 грн, заборгованість покупців станом на 31.12.2017 складає 2074555,71 грн, заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед постачальниками станом на 31.12.2017 складає 1930391,00 грн, фонд оплати праці та нарахування на заробітну плату складає 156388,24 грн та сплата ЄСВ за перевіряє мий період становить 70945,91 грн. Всього 16456 851,56 грн

Таким чином, в порушення підпункту 177.4.1 та 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 завищено витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходу, за 2017 рік на загальну суму 747485,80 грн (18204337,36 грн- 16456851,56 грн), що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на 1747485,80 грн, податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 314547,44 грн, військового збору на загальну суму 26212,29 грн, єдиного соціального внеску на загальну суму - 53878,50 грн).

Крім того, як зазначила ФОП ОСОБА_1 залишки товарно-матеріальних цінностей (товару та сировини, далі -ТМЦ) станом на 31.12.2018 за ціною придбання без (ПДВ) склали 1627714,79 грн.

Поряд із тим, із аку перевірки вбачається, що залишки ТМЦ становлять - 4512851,27 грн.

Із наданих первинних документів, судом встановлено, що залишки ТМЦ станом на 01.01.2018 складають 1980718,37 грн, заборгованість покупців станом на 01.01.2018 складає 1935967,71 грн, придбані ТМЦ та послуги за 2018 рік складають 25550089,32 грн, заборгованість по постачальникам на 01.01.2018 склала - 1930391,00 грн, заборгованість покупців станом на 31.12.2018 складає 3428283,72 грн, заборгованість постачальникам станом на 31.12.2018 складає 1523646,01 грн та вартість придбаних ТМЦ та послуг, що реалізовані, за даними декларації платника податків за 2018 рік складає 21932385,40 грн.

Із акту перевірки, судом встановлено, що під час перевірки позивачем до контролюючого органу надано інформацію щодо залишків ТМЦ в розрізі номенклатури та кількості станом на 01.01.2018 у розмірі 1980718,37 грн, а станом на 31.12.2018 - 2627714,79 грн, що було підтверджено під час перевірки шляхом співставлення суми вказаних залишків із наданими до перевірки первинними документами.

Поряд із тим, як вбачається із поданих первинних документів невідповідності суми залишків станом на 31.12.2018 на 1885136,48 грн, позивачем було надано після проведення перевірки інформацію щодо залишків станом на 01.01.2018 у розмірі 371301,20 грн, що свідчить про зменшення залишків ТМЦ станом на 01.01.2018 на суму 1609417,17 грн.

Судом встановлено, що у 2017 році ФОП ОСОБА_1 відвантажено кондитерської продукції на загальну суму 20268575 грн.

Так, до складу собівартості відвантаженої продукції входить вартість придбаних ФОП ОСОБА_1 ТМЦ та сировини та послуг з їх переробки у кондитерські вироби, виконаних контрагентами ФОП ОСОБА_1 згідно з укладеними договорами на переробку давальницької сировини.

За даними декларації про майновий стан і доходи націнка на витрати, що входять до складу собівартості продукції (ТМЦ, сировина та послуги з її переробки) складає 9,2 %.

Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 придбано ТМЦ та послуг, пов`язаних з їх переробкою, транспортуванням, просуванням, на загальну суму 20472537,18 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу щодо того, що розмір залишків ТМЦ ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 складає 1980718,37 грн, а не 371301,20 грн як зазначено позивачем.

Крім того, щодо визначення ФОП ОСОБА_1 суми заборгованості перед її постачальниками суд зазначає наступне.

Так, станом на 31.12,2018 заборгованість за даними ФОП ОСОБА_5 складає 2046538 грн, поряд із тим, за даними перевірки заборгованість складає 1523646,01 гри.

Судом встановлено, що у перевіряємий період між позивачем (замовник) та ТОВ "Конд Класс" (підрядник) укладено договір підряду № 01 на переробку давальницької сировини від 01.01.2016.

Так, відповідно до акту перевірки відхилення виникло за рахунок суми заборгованості саме по контрагенту ТОВ "Конд Класс".

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митногокордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Як вбачається, із документів первинно-бухгалтерського обліку по постачальнику ТОВ "Конд Класс" заборгованість станом на 01.01.2017 складає 382493,51 грн.

Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 отримано від постачальника ТМЦ робіт, послуг на суму 5310135,20 грн, сплачено постачальнику - 4524060,10 грн, заборгованість станом на 01.01.2018 складає 1168568,61 грн.

Протягом 2018 року ФОП ОСОБА_1 отримано від постачальника ТОВ "Конд Класс" ТМЦ робіт, послуг на суму 7456482,88 грн; сплачено постачальнику - 9497580,98 грн; заборгованість станом на 31.12.2018 - 0,00 грн, передплата станом на 31.12.2018 - 872529,49 грн.

Таким чином, в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 , п.г) пункту 198.5 статті 198 ПКУ ФОП ОСОБА_1 не нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 377027 грн (1885136,48 грн (без ПДВ) х20%) та в порушення п. 201.1 та п.201.10 ст. 201 Податковго кодексу України не зареєстровано в ЄРПН зведену податкову накладну на загальну суму 2262163,78 грн (з ПДВ).

Крім того, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи стосуються господарської діяльності позивача за період 2016-2017 роки, хоча перевірка була проведена за період з 2017 року по 2018 рік.

Однак, документів первинного та бухгалтерського обліку щодо провадження гсоподарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік, останньою до суду надано не було та під час надання пояснень у судовому засіданні висновків контролюючого органу щодо порушень вимог податкового законоадвасва не спростовано.

Суд зазначає, що надані до матеріалів справи документи не спростовують висновки акту перевірки щодо порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті спірних рішень відповідач діяв в межах повноважень та вимог діючого законодавства, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд також вважає необгрунтованим посилання позивача на те, що в порушення вимог діючого законодавства контролюючим органом проведено перевірку математичним методом, виходячи з наступного.

Підпункт 20.1.8 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу Укораїни закрі плює, що органи ДПС під час проведення пе ревірок мають право вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність зобов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законо давства, контроль за дотриманням якого пок ладено на органи державної податкової служ би, а згідно пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу Укораїни після початку перевірки платник податків зобов`язаний на дати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному об сязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Згідно підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу Укораїни органи ДПС мають право під час проведення виїзних перевірок отримувати у платників податків (представників платників податків) копії до кументів (засвідчені підписом платника пода тків або його посадовою особою та скріплені печаткою - за наявності), що свідчать про по рушення вимог податкового законодавства або іншого законодавства, контроль за до триманням якого покладено на органи ДПС, а у пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу Укораїни закріплено, що при прове денні перевірок посадові особи органу ДПС мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фі нансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про прихову вання (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов`язкових пла тежів), порушення вимог іншого законодавст ва, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що після отримання документів від платника податку, контролюючий орган здійснює дослідження, співставлення та перевірку даних, які містяться у документах первинного та бухгалтерького обліку, для подальшого встановлення об`єктивних да них про господарську діяльність платника податків, в даному випадку ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, суд не вбачає у діях контролюючого органу при під час проведення перевірки порушень методу розрахунків податків та зборів, що справлялись позивачем, оскільки, основними функціями відповідача під час перевірки є первірка документі, складання та підсумок даних, що відоражені платником у його податковій звітності.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірності своїх рішень, у звязку із чим, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті в межах діючого законодавства, а тому, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати, понесені позивачем з відповідача не стягуються.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхіне зазначити, що сплачена Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сума судового збору у розмірі 10510, 00 грн, тобто сума, яка ставить не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу згідно вимог Закону України "Про судовий збір" з відповідача не стягується.

Поряд із тим, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 1статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює право позивача на звернення до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору, з огляду на те, що позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (замість 10510,00 грн позивачем сплачено 12612,00 грн).

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Горшкова