Справа № 420/3877/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3877/20
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» (далі ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП») звернулося до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати наступні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21 квітня 2020 року:

- №№ 196387, 196389 в сумі 34 000 грн. за кожне за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- №№ 196388, 196386 в сумі 1 700 грн. за кожне за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» складається з таких підстав.

Так, позивач указує на те, що розгляд справ про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом відбувся без його повідомлення, що позбавило права вирішити спір у досудовому порядку та надати відповідні пояснення з приводу інкримінованого порушення.

Наступне, на чому зупиняє свою увагу позивач, це те, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників, яким ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП», у межах спірних правовідносин, не є. На момент проведення перевірки транспортних засобів, перевізником являвся ПП «Південьдортех», що підтверджується договорами оренди транспортних засобів.

Далі позивач зазначає, що, у разі виявлення перевищення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, подальший рух таких транспортних засобів забороняється без внесення плати за проїзд. Однак, суб`єкт владних повноважень не заборонив подальший рух транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів та не надав жодного документа, на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, а також довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, актів про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів та розрахунків плати за проїзд.

Позивач також зазначає про відсутність свідоцтва про повірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію.

Суттєвою обставиною, у даному спорі, на думку позивача, є властивості вантажу, що перевозився. Так, автомобілі перевозили щебеневу суміш, яка є сипучим вантажем, що постійно переміщується по осям транспортного засобу під час руху, а тому проведення зважування у русі, шляхом заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу та причепа.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у задоволенні позову ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними доказами, що він не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, суд відзначив, що передача транспортних засобів від орендодавця до орендаря в тимчасове користування проведено без необхідного в таких випадках оформлення тимчасових реєстраційних документів (тимчасових технічних паспортів) на транспортні засоби з однієї особи на іншу.

До того ж, суд першої інстанції відзначив, що, при проведенні перевірки документації транспортних засобів, у кожному з чотирьох випадків, посадовим особам Управління Укртрансбезпеки не надавалися документи на підтвердження передачі їх власником іншій особі.

Також суд першої інстанції вказав, що вимірювальні пристрої, які використовувалися мають свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, які були чинними на момент проведення перевірки.

Тому, суд першої інстанції вважав правомірним прийняття спірних постанов за №№ 196387, 196389 про застосування штрафу, на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, при здійсненні габаритно-вагового контролю, суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а доводи позивача вважав необґрунтованими та такими, що спростовуються, наданими відповідачем, доказами.

Також суд першої інстанції відзначив, що водіями перевізника, яким є ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП», не було надано протокол перевірки та адаптації техогляду, щоденну картку реєстрації відпочинку та праці, особисту картку водія, індивідуально-контрольну книгу водія, що свідчить про правомірність притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та, відповідно, прийняття спірних постанов за №№ 196388, 196386 про застосування штрафу в сумі 1 700 грн. кожна.

Окрім того, суд першої інстанції не погодився з доводами позивача щодо його неналежного сповіщення про розгляд справи стосовно порушення законодавства про автомобільний транспорт, зазначивши, про наявність в матеріалах доказів про зворотне.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, надані ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП», докази, які підтверджують, що позивач не є автомобільним перевізником, у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, на момент вчинення правопорушення, транспортні засоби перебували в оренді ПП «Південьдортех».

Апелянт вважає недоречним застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 20.12.2018 року у справі №804/8740/16, оскільки вони не містять в собі інформації про те, що при відсутності тимчасового техпаспорту договір оренди транспортних засобів вважається недійсним або нікчемним.

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

25.02.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області проведено перевірку транспортних засобів, що належать ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» (юридична адреса: вул. Володимира Висоцького, буд.23, кв.162, м. Одеса, 65123):

- марки ВАРЗ МБ4141 К-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Складеними актами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за №№ 195179, 195180, встановлено порушення абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме:

- відсутні протокол перевірки та адаптації техогляду, щоденні листки реєстрації відпочинку та праці, особиста картка водія, індивідуально-контрольна книга водія.

Від підписання цих актів водії, що здійснювали перевезення відмовилися.

Аналогічні перевірки були проведені 25.02.2020 року та 26.02.2020 року щодо транспортних засобів, які належать ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП»:

- MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , -причіп SCHMITZ SKI 24 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , причіп SCHMITZ SKI 24 державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

За результатами складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №195208 від 25.02.2020 року, №195198 від 26.02.2020 року, якими встановлено порушення абз.16. ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме:

- перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% без відповідного дозволу.

Від підписання цих актів водії, що здійснювали перевезення відмовилися.

Поряд з цим, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено:

- акти про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів;

- довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- чеки зважування №№ 377, 376;

- розрахунки плати за проїзд великовагових (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Оскільки юридична адреса місцезнаходження ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» є м. Одеса, вказані матеріали були направлені до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

03.04.2020 року за №30066/32/24-20 Управління Укртрансбезпеки в Одеській області направило на адресу ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» запрошення на розгляд справи 21.04.2020 року про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення за складеними вище актами за №№ 195179, 195180, 195208, 195198, що підтверджується списком № 717 поштових відправлень листів рекомендованих.

21.04.2020 року, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області прийняло наступні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу:

- №№ 196387, 196389 в сумі 34 000 грн. за кожне порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- №№ 196388, 196386 в сумі 1 700 грн. за кожне за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001року №2344-III (далі Закон №2344).

Закон №2344 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону №2344).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №2344 основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно статті 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки, у тому числі, перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

За змістом частини 2 статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що водій транспортного засобу, зокрема, зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до пп.15 п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, крім іншого, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п.15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

За правилами п.2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону №2344 у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно абз.16 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У доводах апеляційної скарги апелянт не заперечує проти виявлених Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: щодо відсутності протоколу перевірки та адаптації техогляду, щоденних листків реєстрації відпочинку та праці, особистої картки водія, індивідуально-контрольної книги водія, а також перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% без відповідного дозволу.

Водночас апелянт вказує на те, що ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» не є автомобільним перевізником, у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, на момент вчинення правопорушення, транспортні засоби перебували в оренді ПП «Південьдортех», а тому притягнення до фінансової відповідальності ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» є протиправним.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належну оцінку договорам оренди транспортних засобів, які наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів, проаналізувавши вказаний довід апеляційної скарги, встановила таке.

При проведенні перевірки та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадовим особам Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не надавалися відповідні договори оренди транспортних засобів. Такі договори з`явилися лише на час подання позовної заяви. За таких обставин, слід погодитися з доводами суду першої інстанції, що метою укладання позивачем вказаних договорів було ухилення від фінансової відповідальності за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

До того ж, слід зауважити, що тимчасовий реєстраційний талон називають у числі документів, необхідних платнику податків для підтвердження в податковому обліку «податкових» витрат з оренди. Так, для формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, у разі здійснення господарської операції з оренди автотранспорту платнику податків слід оформити тимчасовий реєстраційний талон, що підтверджує право використання орендованого транспортного засобу.

Проте, позивач не надав доказів отримання ним орендної плати за користування транспортними засобами, понад те, надані договори оренди не містять фіксованого орендного платежу, а також терміну в який такий платіж повинен бути сплачений.

У розумінні вимог статті 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до абз.4 п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі Порядок №1388) за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

За правилами п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року № 379 (далі Інструкція № 379), якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Відповідно до ст. 800 Цивільного кодексу України, наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі право користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Такі висновки суду апеляційної інстанції побудовані на постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №804/8740/16, де у п.30, зокрема, вказано:

«попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом № 2344-ІІІ. Тому, з огляду на наведене, правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками судів про правомірність спірних постанов в цій частині».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.11.2020 року.