Справа № 640/20267/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ № 640/20267/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державного агентства рибного господарства України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного агентства рибного господарства України (далі - відповідач, Держрибагентство) та просить суд визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невнесенні місця базування ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 до Переліку місць базування суден рибної промисловості та зобов`язати відповідача до вчинення зазначених дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність, використовуючи власне рухоме та нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, зареєстрований у ЄДР за КВЕД 03.11 «Морське рибальство». Зазначена земельна ділянка знаходиться на береговій лінії, має вихід на узбережжя Азовського моря, розташована у межах прибережної захисної смуги. Окрім житлового будинку та господарських споруд на береговій лінії знаходяться гаражі для плавзасобів.

Після погодження відповідачем місця розташування рибоприймального пункту на земельній ділянці позивача, останній звернувся до Держрибагентства із заявою від 22 серпня 2019 року про внесення даних до Переліку місць базування суден флоту рибної промисловості місця базування за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, у відповідь отримав листа від 23 вересня 2019 року, що пакет документів не відповідає вимогам, встановленим законодавством та у разі подання повного пакету поставлене питання буде розглянуто повторно.

Не погоджуючись з відмовою, позивач зазначає, що Держрибагенству не надано право відмовляти у внесенні місць базування до Переліку, а також вимагати від суб`єктів господарювання документи, не передбачені чинним законодавством, у тому числі перевіряти цільове використання земельної ділянки, що перебуває у приватній власності.

Стверджуючи те, що дотримується правил користування жилими приміщеннями, не завдає шкоди довкіллю, не порушує прав та інтересів інших осіб та держави, посилаючись на положення статей 319,320 ЦК України, позивач вважає, що має усі законні підстави для використання земельної ділянки у якості місця базування суден флоту рибної промисловості, а також підкреслює, що листом відповідача від 23 квітня 2019 року №3-6-2-16/2313-19 ФОП ОСОБА_1 вже погоджено місце розташування рибоприймального пункту за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Відповідачем 26 листопада 2019 року подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» Держрибагентство затверджує Перелік морських рибних портів, портопунктів та місць базування суден флоту рибної промисловості. Відповідно до Положення про місце базування суден флоту рибної промисловості, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 липня 2017 року №375 (далі - Положення №375) визначено поняття «місце базування суден флоту рибної промисловості» як земельної ділянки берегової території з прилеглими водними об`єктами або гідротехнічна споруда, відведені у встановленому порядку суб`єкту господарювання для постійного та безпечного утримання суден флоту рибної промисловості, вивантаження водних біоресурсів, посадки та висадки екіпажів риболовних суден, обладнані відповідно до вимог цього Положення та інших нормативно-правових актів у сфері рибного господарства.

Розглянувши подані позивачем документи, Держрибагентство відмовило у внесенні до Переліку місця базування ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 фактично з двох підстав: 1) доданий до заяви наказ адміністрації про призначення особи, відповідальної за забезпечення безпечної експлуатації місця базування, оформлення виходу суден у рейс, приходу суден з рейсу не відповідає вимогам Положення №375, 2) невідповідності цільового призначення земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, її використанню як місця базування суден флоту рибної промисловості. Також позивачу роз`яснена можливість повторного розгляду заяви за умов подання повного пакету документів, що відповідають вимогам законодавства. У задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Також позивачем 02 грудня 2019 року подано відповідь на відзив, а відповідачем у свою чергу 11 грудня 2019 року подані заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, пунктом 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №895 (із змінами) (далі - Положення №895) визначено, що Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля, і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Згідно з підпунктом 39 пункту 4 Положення №895 Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань погоджує місце розташування рибоприймального пункту.

Відповідно до положень Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» Держрибагентство затверджує Перелік морських рибних портів, портопунктів та місць базування суден флоту рибної промисловості. Перелік затверджується відповідно до Положення про місце базування суден флоту рибної промисловості, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 липня 2017 року №375.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу І Положення №375 місце базування суден флоту рибної промисловості - земельна ділянка берегової території з прилеглими водними об`єктами або гідротехнічна споруда, відведені у встановленому порядку суб`єкту господарювання для постійного та безпечного утримання суден флоту рибної промисловості, вивантаження водних біоресурсів, посадки та висадки екіпажів риболовних суден, обладнані відповідно до вимог цього Положення та інших нормативно-правових актів у сфері рибного господарства.

Внесення місця базування до Переліку здійснюється на підставі письмової заяви на внесення даних до переліку місць базування суден флоту рибної промисловості, яка надсилається до Держрибагентства поштою або з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку. До заяви додаються: Акт огляду місця базування суден флоту рибної промисловості, складений посадовою особою Управління державного нагляду за безпекою мореплавства флоту рибної промисловості Держрибагентства або міжвідомчою комісією, в якому зазначається, що місце базування після фактичного огляду придатне для експлуатації, та завірені в установленому законодавством порядку копії таких документів:

- документ, на підставі якого адміністрацією використовується земельна ділянка;

- документ, що підтверджує право власності або користування гідротехнічною спорудою (за наявності);

- наказ адміністрації про призначення особи, відповідальної за забезпечення безпечної експлуатації місця базування, оформлення виходу суден у рейс, приходу суден з рейсу.

Внесення місця базування до Переліку є підставою для його експлуатації.

Отже, Положенням №375 чітко визначено обсяг документації, яка подається разом із заявою про внесення даних до переліку місць базування суден флоту рибної промисловості.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності. Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача за КВЕД 03.11 є «Морське рибальство».

Для здійснення підприємницької діяльності позивач використовує земельну ділянку, площею 0,1729 га у АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 16 липня 2018 року.

Зазначена земельна ділянка згідно характеристик знаходиться на береговій лінії, має вихід на узбережжя Азовського моря та розташована у межах прибережної захисної смуги.

Як суб`єкт господарювання, що здійснює спеціальне використання водних біоресурсів, відповідно до листа Держрибагентства від 23 квітня 2019 року №3-62-16/2313-19 позивачу погоджено місце розташування рибоприймального пункту за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на наявне погодження, відповідно до вимог Положення №375, позивач 22 серпня 2019 року звернувся до відповідача із заявою щодо внесення даних до Переліку місць базування суден флоту рибної промисловості місця розташування рибоприймального пункту за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви позивачем додано: акт огляду місця базування, копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, копію технічного паспорту БТІ на будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці, копію листа Держземагентства щодо можливості експлуатації земельної ділянки.

У відповідь позивачем отримано листа Держрибагентства від 23 вересня 2019 року №3-9,2-17/5275-19, згідно з яким повідомлено, що наданий ним пакет документів не відповідає вимогам, встановленим законодавством, а також зазначено, що у разі надання повного пакету документів питання буде розглянуто повторно.

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, розглядаючи який суд виходить з того, що згідно з положеннями Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у галузі рибного господарства діють морські рибні порти, портопункти та інші місця базування суден флоту рибної промисловості. Перелік морських рибних портів, портопунктів та місць базування суден флоту рибної промисловості для вивантаження водних біоресурсів (структурно відокремлена частина рибогосподарського підприємства) затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.

Вимоги до облаштування місць базування суден флоту рибної промисловості та організації їх безпечної експлуатації та порядок внесення до Переліку встановлені Положенням № 375.

Відповідно до пункту 1 Положення №375 флот рибної промисловості (далі - судна) - рибальські, науково-дослідні, навчальні чи інші спеціалізовані судна, що використовуються для здійснення рибогосподарської діяльності, у тому числі судна для приймання, переробки, перевантаження, транспортування, зберігання уловів водних біоресурсів і продуктів їх переробки, а також для постачання палива, води, продовольства, тари та інших матеріалів.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Положення №375 огляд місць базування здійснюється щороку посадовими особами Держрибагентства за письмовими заявами адміністрацій, які подаються до Держрибагентства у довільній формі.

У прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі огляд місць базування здійснюється за заявками адміністрацій міжвідомчими комісіями, призначеними Держрибагентством, до складу яких включені представники Державної прикордонної служби.

За результатами огляду складається акт огляду місця базування суден флоту рибної промисловості згідно з додатком 2.

Експлуатація місця базування забороняється, а в акті огляду місця базування суден флоту рибної промисловості зазначається «Не придатне до експлуатації» у випадках:

виявлення порушень правил облаштування місць базування;

виявлення протягом року двох і більше порушень вимог Порядку випуску суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02 грудня 2011 року № 695, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 року за № 1506/20244, а також в контрольованому прикордонному районі, прикордонній смузі порушень вимог Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147, щодо порядку обліку, тримання та випуску з місць базування суден флоту рибної промисловості.

У зазначених випадках місце базування суден виключається з Переліку.

У разі заборони експлуатації місць базування в контрольованих прикордонних районах, прикордонній смузі Держрибагентство не пізніше трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення письмово інформує про це органи Державної прикордонної служби, у зоні відповідальності яких розташовані ці місця базування.

Як вже зазначав суд вище у пункті 1 Положення №375 чітко зазначено, що це Положення встановлює вимоги до облаштування місць базування суден флоту рибної промисловості та організації їх безпечної експлуатації.

Процедурі внесення даних до Переліку місць базування суден флоту рибної промисловості передувала процедура погодження місця розташування. Саме на цьому етапі, на думку суду, провадиться оцінка можливості або неможливості розміщення бази суден флоту рибної промисловості за певним місцезнаходженням, надаються певні зауваження або відмова у погодженні.

Позивачу відповідно до листа Держрибагентства від 23 квітня 2019 року погоджено місце розташування рибоприймального пункту за наведеною адресою без зауважень та пропозицій.

Водночас, як зазначає відповідач у відзиві, позивачу відмовлено у задоволенні його заяви від 23 вересня 2019 року щодо внесення даних до Переліку місць базування суден флоту рибної промисловості за наведеною адресою з кількох причин, а саме: доданий до заяви наказ адміністрації про призначення особи, відповідальної за забезпечення безпечної експлуатації місця базування, оформлення виходу суден у рейс, приходу суден з рейсу від 11 червня 2019 року №11/06/19 не у повній мірі відповідає вимогам Положення - не містить інформації щодо оформлення виходу суден у рейс, приходу суден з рейсу.

У цій частині судом досліджено зміст наказу ФОП ОСОБА_1 від 11 червня 2019 року №11/06/19 «Про призначення відповідального за забезпечення безпечної експлуатації місця базування», у якому, дійсно, відсутня інформація щодо призначення особи, відповідальної саме за оформлення виходу суден у рейс, приходу суден з рейсу.

Суд зазначає також, що ані у позовній заяві, ані у відповіді на відзив, поданих до матеріалів справи позивачем, не висловлюється жодних претензій стосовно наведеної вище причини відмови відповідача у внесенні даних до Переліку місць базування суден флоту рибної промисловості за наведеною адресою.

Позивач не згоден з іншою причиною відмови, а саме: невідповідністю цільового призначення земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, її використанню як місця базування суден флоту рибної промисловості.

У цьому зв`язку судом встановлено, що позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (відділ у м. Маріуполі) із запитом стосовно можливості експлуатації земельної ділянки, на який отримав відповідь листом від 15 серпня 2019 року №1702/105-19, у якій роз`яснено загальні положення чинного законодавства, зокрема, положення статей 20 та 40 Земельного кодексу України. Жодних висновків стосовно можливості використання земельної ділянки за адресою: Донецька область, Новоазовський район, с. Приморське, вул. Шкільна, 33 як місця базування суден флоту рибної промисловості у листі не наведено.

Окрім того, суд зазначає, що позивачем не додано до матеріалів справи копії звернення до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, тому встановити чи ставив взагалі позивач питання стосовно саме власної земельної ділянки, чи просив роз`яснити йому тільки положення загального законодавства в цій частині неможливо.

Водночас, відповідач листом від 16 липня 2019 року №3-9.2-5/3921-19 звернувся до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), у якому поставив такі питання:

- які розділи та підрозділи кодів цільового призначення земель відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель можуть використовуватися для постійного та безпечного утримання суден флоту рибної промисловості, вивантаження водних біоресурсів, посадки, висадки екіпажів риболовних суден та які є обмеження у використанні таких земель та земельних ділянок;

- чи допускається використання земельної ділянки не за основним цільовим призначенням (як приклад: земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства або індивідуального садівництва чи іншого сільськогосподарського призначення, використовуватися для утримання суден флоту рибної промисловості).

У відповідь Держгеокадастром надано лист від 25 липня 2019 року №6-28-0.13-6303/2-19, у якому повідомлено, що відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянка призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Класифікацію видів цільового призначення земель затверджено наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548, пунктом 1.4 якого визначено поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистем ними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Згідно з Класифікацією розділ 1 - секції І «Землі водного фонду» включає підрозділи, зокрема, з кодом 10.04 - для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими видами водогосподарських споруд і каналів, 10.07 - для рибогосподарських потреб.

Проте, відповідно до Класифікації земельна ділянка позивача, що знаходиться за адресою: Донецька область, Новоазовський район, с. Приморське, вул. Шкільна, 33-а за цільовим призначенням відноситься до розділу 2 секції В «землі житлової та громадської забудови» з кодом 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тому використання позивачем вищевказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням є порушенням чинного законодавства України, зокрема статей 91 та 96 Земельного кодексу України.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині стверджує, що відповідач не має повноважень на оцінку використання суб`єктами господарювання земельних ділянок на предмет їх відповідності цільовому призначенню. При цьому ж позивач посилається на частину сьому статті 319 ЦК України, відповідно до якої діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а також на положення статті 320 ЦК України, відповідно до якої власник має право використовувати свої майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Позивач стверджує, що наведені норми закону свідчать про те, що враховуючи наявність у ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки на береговій лінії із розміщенням на ній гаражів, він має усі законні права та підстави для використання даної земельної ділянки у якості місця базування суден флоту рибної промисловості.

Водночас, суд звертає увагу на положення статті 91 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Відповідачем не заперечується право позивача на володіння, розпорядження та користування власною земельною ділянкою, разом з тим, обов`язком відповідача під час прийняття певних рішень є дотримання положень Конституції та законів України, у тому числі у сфері земельного законодавства.

З викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем повно та всебічно досліджено питання можливості розміщення на земельній ділянці, належній позивачу на праві власності, місця базування суден флоту рибної промисловості, та обґрунтовано надано відповідь від 23 вересня 2019 року №3-9.2-17/5275-19.

При цьому суд звертає увагу, що позивачу роз`яснена можливість повторного звернення із зазначеним питанням за умов надання пакету документів, який відповідає вимогам чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши позовні вимоги на предмет дотримання відповідачем положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що, відмовляючи позивачу у внесенні до Переліку місць базування суден рибної промисловості ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , відповідачем дотримано такі положення.

Отже, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невнесенні місця базування ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 до Переліку місць базування суден рибної промисловості.

Окрім того позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача до вчинення дій щодо внесення місця базування ФОП ОСОБА_1 до Переліку місць базування суден рибної промисловості зачіпають сферу дискреційних повноважень, щодо яких суд не має права втручання, у зв`язку з чим такі вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: Державне агентство рибного господарства України, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45-А, тел.+32, .

Суддя В.І. Келеберда