Справа № 826/7148/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Київ № 826/7148/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "БУДІНДУСТРІЯ-1"
до Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2017 № та №,

за участю представників:

позивача - Маруженка Ігоря Миколайовича (довіреність від 22.03.2017 б/н),

відповідача - Зайцевої Ольги Вадимівни (довіреність від 14.12.2017 № 356/26-15-10-03),

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "БУДІНДУСТРІЯ-1" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2017 № та №.

Податкові зобов`язання позивачу нараховано за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, якою встановлено відсутність фактичного здійснення фінансово - господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами ПП "АДІТУМ МАРКЕТ", ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ПП "КОЛЬТАЙМ", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП".

Позивач, не погоджуючись з таким висновком податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, він дійсно мав фінансово - господарські правовідносини з контрагентами ПП "АДІТУМ МАРКЕТ", ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ПП "КОЛЬТАЙМ", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП", які мали реальний характер та за якими було отримано послуги, використані ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства. Також позивач зазначив про порушення відповідачем статті 102 Податкового кодексу України при винесенні податкового повідомлення - рішення від 13.03.2017 № .

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, які обґрунтовує тим, що перевіркою позивача не встановлено здійснення господарських операцій по отриманню послуг та товару від контрагентів ПП "АДІТУМ МАРКЕТ", ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80". Також відповідач посилався на факти зазначені в ухвалах Печерського районного суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 757/4175/16-к, від 12.12.2016 у справі № 757/61523/16-к, та матеріали досудових розслідувань внесених до Єдиного реєстру судових розслідувань за №0000113 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2015.

Водночас відповідач зазначив про те, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень не було допущено порушення статті 102 Податкового кодексу України оскільки позивачем за звітний період - 2013 рік було подано уточнюючий розрахунок до декларації з податку на прибуток вхідний від 31.12.2014 № .

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог.

У періоди з 30.01.2017 по 10.02.2017 та з 13.02.2017 по 17.02.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного підприємства "БУДІНДУСТРІЯ-1" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт від 24.02.2017 № 63/26-15-14-01-01/34763197, яким встановлено порушення:

- підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції Кодексу, що діяла на протязі 2013-2014 років), пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на протязі 2015р року), пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 №85/4306, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського об ліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції країни 19.01.2000 №27/4248 в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 429 705 грн.;

- підпунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму ПДВ 700 962 грн.;

- пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних з перевищенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 31679,77 грн.;

- пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України в частині несплати податку з доходів фізичних осіб у сумі 3035,24 грн., особою, яка має статус податкового агенту.

13.03.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 444394,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 88879,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 500250,00 грн., у тому числі за штрафними санкціями на 70545,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням державної фіскальної служби України від 18.05.2017 №10573/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення - рішення від 13.03.2017 № та №. залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням від 13.03.2017 № та № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку .

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

В періоду щодо якого проводилась перевірка позивач, за його твердженням, мав фінансово - господарські правовідносини з ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" за договором поставки від 02.09.2013 №104.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1, 4.3 зазначеного договору, документами, які мають засвідчувати факт здійснення поставки товару - піску є заявки покупця, товарно - транспортна накладна, товарні накладні, рахунки.

Позивачем суду на підтвердження факту отримання товару від ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" заявок надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

В наданих позивачем суду на підтвердження фактичного отримання товару від ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" рахунках на оплату в графі "Виписав(ла)" та видаткових накладених в графі "Отримав(ла)" містяться підписи скріплені печатками, водночас не зазначено даних осіб, які відповідні підписи вчинили.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином з наданих позивачем суду на підтвердження отримання ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" товару рахунків неможливо встановити особу, яка їх в писала, а з видаткових накладених особу, яка товар прийняла та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

Позивачем на підтвердження факту отримання послуг від ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" надано суду укладені з зазначеним контрагентами аналогічні договори надання послуг від 31.10.2014 №10/31/1 укладений з ТОВ "Альта-Трейдінг", від 09.02.2015 № 02/09-1 укладений з ТОВ "ТЕГЕРАН 80", від 01.11.2013 № 11-01/1 укладений з ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП", від 31.01.2014 № 14/31-1 укладений з ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН"

Відповідно до підпункту 2.1.5 пункту 2.1, підпункту 2.2.10 пункту 2.2, пункту 3.1 зазначених договорів, документами, які мають засвідчувати факт надання послуг за ними є товарно - транспортні накладні, акти виконаних робіт, накладні.

Позивачем, на підтвердження отримання послуг від ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" товарно - транспортних накладних та накладних, суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В наданих позивачем на підтвердження факту отримання послуг від ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" та ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН" рахунках - фактурах в графі "Виписав(ла)" містяться підписи скріплені печатками, водночас не зазначено даних осіб, які відповідні підписи вчинили.

Таким чином з зазначених рахунків неможливо встановити осіб, які їх вписали та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

В наданих позивачем на підтвердження факту отримання послуг від контрагентів ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" актах надання послуг/актах здачі - прийняття робіт в якості найменування робіт зазначено "послуги автобетонозмішувача" та "послуги батононасосу" та в графах, щодо визначення кількості наданих послуг вказано "1", водночас при цьому в кожному випадку визначено різну вартість наданих послуг.

Отже, з зазначених актів надання послуг/актів здачі - прийняття робіт є неможливим встановити в яких саме об`ємах ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" було надано послуги позивачу та правильність визначення їх вартості та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач, за його твердженням, мав фінансово - господарські правовідносини з ПП "КОЛЬТАЙМ" за договором поставки вугільної продукції від 14.07.2014 № КТ 14-07/14.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.7, 3.2 вказаного договору документами, які мають підтверджувати факт поставки товару за вказаним договором є заявки покупця, залізнична накладна, посвідчення якості, рахунок - фактура, видаткова накладна, податкова накладна.

Позивачем суду на підтвердження факту отримання товару ПП "КОЛЬТАЙМ" заявки покупця, залізничної накладної та посвідчення якості суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В наданих позивачем суду на підтвердження факту отримання товару ПП "КОЛЬТАЙМ" рахунку - фактурі в графі від 14.07.2014 № СФ-0000004 "Виписав(ла)" та видатковій накладній від 22.07.2014 № РН-0000003 в графі "Отримав(ла)" містяться підписи скріплені печатками, водночас не зазначено даних осіб, які відповідні підписи вчинили.

Таким чином з наданих позивачем суду на підтвердження отримання ПП "КОЛЬТАЙМ" товару рахунку - фактури неможливо встановити особу, яка його в писала, а з видаткової накладеної особу, яка товар прийняла та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до товарно - транспортної накладної від 22.07.2014 № 50 наданої на підтвердження факту транспортування товару отриманого, як на те посилається позивач від ПП "КОЛЬТАЙМ" вбачається, що автомобілем MERCEDES-BENZ, ATEGO було перевезено 69 тон вугілля, що суперечать, як встановленим в ваговим нормам перевезення вантажу, так і технічним можливостям вказаного автомобіля.

Документів на підтвердження факту використання товару отриманого від ПП "КОЛЬТАЙМ" та ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" та послуг отриманих від ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивачем не надано суду документів, які відповідно до умов договорів кладених з ПП "КОЛЬТАЙМ" та ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" мають підтверджувати факт здійснення поставки товару та з ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП" - факт отримання послуг, а надані складені з порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік" та з них є неможливим встановити осіб які їх підписали/склали, а також те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту використання товару та послуг отриманих від зазначених контрагентів у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з контрагентами ПП "АДІТУМ МАРКЕТ", ТОВ "Альта-Трейдінг", ТОВ "ТЕГЕРАН 80", ПП "КОЛЬТАЙМ", ТОВ "НВП "ЦЕНТР ЗЕМЕЛЬНИХ ВІДНОСИН", ТОВ "ТВІН СТАР ГРУП".

У частині посилань позивача на факт порушення відповідачем статті 102 Податкового кодексу України при винесенні податкового повідомлення - рішення від 13.03.2017 № суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Факт того, що ним було подано за звітний період - 2013 рік уточнюючий розрахунок до декларації з податку на прибуток вхідний від 31.12.2014 № позивачем не заперечується.

З огляду на зазначене, враховуючи положення абзацу 2 пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України у відповідача були наявні підстави для визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2013 рік.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "БУДІНДУСТРІЯ-1" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 103 (в літ. "А", ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2017 № та №- відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов