Справа № 160/12336/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 листопада 2020 року Справа № 160/12336/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, та на підставі цієї довідки нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом подання до суду за наявності відповідних підстав додаткові обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із підтверджуючими доказами.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 09.11.2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України). Спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом п.п.14.1.48 ст.14 Податкового кодексу, - заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом. Разом з тим, в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1,12 ЗУ "Про оплату праці" необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Отже, право на отримання таких (компенсаційних) виплат не обмежується жодним строком, тому позивач вважає, що ним дотримано строк звернення до суду.

У зв`язку із перебуванням судді Тулянцевої І.В. на лікарняному в період з 26.10.2020 по 20.11.2020, питання щодо розгляду заяви позивача вирішено 24.11.2020 року.

Розглянувши подану заяву судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України). Аналогічні норми були визначені і в ч. 5 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (липень 2017 року).

Як вбачається з матеріалів позову, предметом позову є визнання протиправності дій відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні позивача з військової служби в липні 2017 року.

Тобто, спірні відносини пов`язані з проходженням публічної служби, зокрема, невиплати позивачу в зв`язку із звільненням його із військової служби компенсації за речове майно, право на яке він здобув під час проходження військової служби, а тому, під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону.

При цьому, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

Матеріалами позову підтверджено, що позивача звільнено з військової служби 31.07.2017 року та, відповідно, проведений остаточний розрахунок саме в липні 2017 року.

До суду позивач звернувся 05.10.2020 року. При цьому, а ні в заяві про поновлення строку звернення до суду від 05.10.2020 року, а ні в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 09.11.2020 року (на виконання ухвали суду від 12.10.2020 року), позивачем не наведено належного обгрунтування та відповідних доказів поважності пропуску місячного строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Посилання позивача в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 09.11.2020 року на ту обставину, що для спірних відносин не застосовуються строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, судом не може прийнято до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членом їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, компенсація за неотримане речове майно не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.

За таких обставин, твердження позивача стосовно того, що право на звернення до суду у спірних відносинах не обмежується будь-яким строком, є помилковими та не грунтуються на нормах Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 5 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ту обставину, що неведені позивачем підстави поважності пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів суд не визнає як поважні, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 160, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева