Справа № 520/11912/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 листопада 2020 р. № 520/11912/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № ;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 20.07.218 р. № 90308-17;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звільнити з-під податкової застави майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та виключити запис щодо державної реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно з актом опису майна від 30.03.2020 р. № 1709/20-40-56-08-19 (обтяження зареєстроване 31.03.2020 р. № 27633128), виключити запис щодо державної реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно з актом опису майна від 20.07.2018 р. № 90308-17 (обтяження зареєстроване 20.07.2018 р. за №16994462).

В обґрунтування позову зазначив, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту) не відноситься до доходів платника податку та підлягає оподаткуванню. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що АТ "ОПТ БАНК" підтвердив інформацію, надану в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ, про анулювання (прощення) ОСОБА_1 основної суми боргу в розмірі 199363,73 грн. Відповідач наголосив, що ні під час перевірки, на до позовної заяви позивачем не надано доказів, які підтверджують, що сума в загальному розмірі 199 363, 73 грн. є курсовою різницею, розрахованою відповідно до 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ та обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року. Окрім того, позичальник підтверджує, що банк проінформував позивача про необхідність сплати податків та зборів з суми прощеного боргу. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

На підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, наказу № 1219 від 21.02.2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, посадовими особами контролюючого органу в період з 26.03.2018 р. по 28.03.2018р. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 9 - 11).

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №1106/20-40-13-14-08/ НОМЕР_1 від 28.03.2018 р. "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , щодо достовірності повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.206 року по 31.12.2016 р. " (а.с. 12 - 18).

Згідно із висновками, викладеними в акті перевірки №1106/20-40-13-14-08/ НОМЕР_1 від 28.03.2018 р. встановлено наступні порушення чинного податкового законодавства:

- пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 35 885,48 грн.;

- пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України у результаті чого неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 р.;

- п. 16 прим. 1 підрозділ 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: сума доходу не задекларована, сума збору не сплачена в розмірі 2 990,46 грн. (а.с. 17 - 18).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №1106/20-40-13-14-08/ НОМЕР_1 від 28.03.2018 р. контролюючим органом складені наступні податкові повідомлення-рішення форми "Р" :

- № від 16.05.2018 р., відповідно до якого позивачу нарахована сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 44856,85 грн., з яких збільшено суму податкового зобов`язання у розмірі 35885,48 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями нараховано - 8971,37 грн. (а.с. 22);

- № від 16.05.2018 р., відповідно до якого позивачу нарахована сума штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 170,00 грн. (а.с. 23);

- № від 16.05.2018 р., відповідно до якого позивачу нарахована сума грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 3738,08 грн., з яких збільшено суму податкового зобов`язання у розмірі 2990,46 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями нараховано - 747,62 грн. (а.с. 24).

Згідно із приписами чинного податкового законодавства контролюючим органом складено податкову вимогу №90308-17 від 20.07.2018 р. форми "Ф", відповідно до якої сума податкового боргу ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 становить 54196,92 грн. (а.с. 27 - 30).

На підставі рішення начальника Центрального управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 17.02.2020 р. №950 контролюючим органом складено акт №1709/20-40-56-08-19 від 30.03.2020р. опису майна на загальну суму 50040,99 грн. (а.с.31 - 32).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи майно позивача було обтяжено (а.с. 34 - 35).

Розглянувши лист від 06.07.2020 р. ОСОБА_1 , посадові особи Головного управління Державної податкової служби у Харківській області листом №13131/ФОП/20-40-56-08-20 від 15.07.2020 р. повідомило, що станом на звітну дату згідно ІТС "Податковий блок" за ОСОБА_1 обліковується борг у загальній сумі 54196,92 грн. (а.с. 6 - 8).

Позивач наголосила, що зазначена сума податкового боргу утворилася внаслідок прощеного боргу за кредитним договором № ML-701/181/2008 від 17.03.2008 р., додаткових договорів до нього та довідки №701-1-5-5/61/БТ від 09.02.2017 року, відповідно до якої позивачу була прощена сума боргу (а.с. 36 - 57). Позивач наголосила, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту) не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Не погоджуючись із діями контролюючого органу та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

В силу п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до п.п. 14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. "б" п. 176.2 Податкового кодексу України сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 49.18.4 ст. 49 Податкового кодексу України такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Судом встановлено, що доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом України від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

На запит Головного управління ДФС в Харківській області АТ "ОТП Банк" підтвердило інформацію надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 березня 2008 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL 701/181/2008 відповідно до якого розмір кредиту склав 28000,00 доларів США.

18 квітня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 додатковий договір № 1 до кредитного договору МL 701/181/2008 від 17 березня 2008 року.

Відповідно до додаткового договору № 2 сторони внесли зміни до пунктів, які стосуються розміру кредиту, валюти кредиту, цільового використання кредиту, річної бази нарахування процентів та дати остаточного повернення кредиту. Так, розмір кредиту становив 621631,26 грн.

Відповідно до довідки №701-1-5-5/61-БТ від 09.02.2017 року позивачу було прощено борг у сумі 199363,73 грн. (а.с. 57).

На час анулювання (прощення) заборгованості по кредиту тіло кредиту складало 184025,88 грн. (що за офіційним курсом Національного банку України дорівнює 23023,88 грн.).

Враховуючи, що позивачем внесені грошові кошти, то відповідно позивачем не отримано додаткового блага, яке підлягає оподаткуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що контролюючим органом при проведенні перевірки була взято до уваги лише довідка АТ "ОТП Банк" за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, поряд із тим, не вчинено ніяких інших дій для встановлення дійсних обставин та не враховано положення підрозділу 1 розділу XX, пункту 8 згідно із Законом України від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 164.1 ст.164, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 Податкового кодексу України.

Підпунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Суд вважає за необхідне звернути увагу також на правову позицію ДФС України, яка висловлена в листі від 29.04.16 № 4507/С/99-99-13-02-03-14, про те, що в цілях оподаткування слід розрізняти та розглядати окремо дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором, та дохід у вигляді суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу (норма про обчислення якої наведена вище).

Також суд зазначає, що вимоги щодо збільшення грошових зобов`язань з військового збору є похідними за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язані із збільшенням загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування і цим податком.

Крім того, суд зазначає, що застосування контролюючим органом штрафу за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у сумі 170,00 грн. є також необґрунтованим, оскільки судом встановлено, що позивач не отримала оподатковуваний дохід в розумінні ст. 14, п. 164.1 ст.164, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 Податкового кодексу України, а тому і немала обов`язку щодо подання такої декларації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № ; податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № ; податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № .

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області від 20.07.218 р. № 90308-17, суд зазначає, що відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. (Підпункт 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України скарга на рішення контролюючого органу подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення отримані позивачем.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України позивач мала право на оскарження податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та скасувати податкову вимогу від 20.07.218 р. № 90308-17.

Щодо зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області звільнити з-під податкової застави майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та виключити запис щодо державної реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно з актом опису майна від 30.03.2020 р. № 1709/20-40-56-08-19 (обтяження зареєстроване 31.03.2020 р. № 27633128), виключити запис щодо державної реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно з актом опису майна від 20.07.2018 р. № 90308-17 (обтяження зареєстроване 20.07.2018 р. за №16994462), суд зазначає, що контролюючий орган не наділений повноваженнями виключати запис щодо державної реєстрації податкової застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Отже, зазначена вимога не підлягає задоволенню.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вищевказаних посилань позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач довів обставини, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду наявні підстави для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 16.05.2018 р. № .

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 20.07.218 р. № 90308-17.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2020 року.

Суддя Н.А. Полях