Справа № 640/1569/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1569/20 Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій Відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії Позивача з 71% до 70 % від сум грошового забезпечення;

- зобов`язання Відповідача перерахувати та виплатити пенсію Позивачу в розмірі 71% грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 та постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року №103, починаючи з 01 січня 2018 року з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

- визнання протиправними дій Відповідача щодо виплати позивачу в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії;

- зобов`язання Відповідача виплачувати 100% суми підвищення пенсії Позивачу, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року, постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 та постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року №103, починаючи з 01 січня 2018 року з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% до 70% від сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в розмірі 71% грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 та постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103, починаючи з 05 березня 2019 року з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату однією сумою;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 50% суми підвищення пенсії та 75% суми підвищення пенсії 05 березня 2019 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, здійснивши виплату однією сумою.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 207,20 грн. (одна тисяча двісті сім гривень двадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, які визначали, зокрема, порядок виплати перерахованої пенсії, то, починаючи з 05.03.2019 року пенсія ОСОБА_1 підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення у розмірі 71% грошового забезпечення, який було встановлено останньому при призначенні пенсії.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що ГУ ПФ м. Києві правомірно здійснювало перерахунок та виплату пенсії у 2018 році та до 05.03.2019 року з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, оскільки норми останньої були чинними.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити в наступній частині:

- «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 50% суми підвищення пенсії та 75% суми підвищення пенсії 05 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, здійснивши виплату однією сумою» та викласти його в наступній редакції:

- «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.01.2018 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням раніше проведених виплат».

В іншій частині рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 не відповідали положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту прийняття згаданого акту Урядом України, а відтак, з урахуванням принципу верховенства права перерахунок пенсії Позивачу з урахуванням доплати до неї мав проводитися без обмеження розміру відсотків такої доплати. Крім того, зазначає, що висновки Верховного Суду у зразковій справі №160/3586/19 до спірних правовідносин застосовані бути не можуть, оскільки справа №640/1569/20 не є типовою щодо неї, оскільки предмети позову є відмінними.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що перерахунок та виплата пенсії Позивача здійснювався у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, скасування окремих положень якої у судовому порядку 05.03.2019 року не має ретроспективної дії. Наголошує, що у подальшому порядок виплат підвищення до пенсій, перерахованих відповідно до постанови Уряду України від 21.02.2018 року №103 було регламентовано приписами постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804. Підкреслює, що, починаючи з 01.05.2014 року максимальний розмір пенсії, яку призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати 70% грошового забезпечення. Також зауважує на безпідставності стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, грн., оскільки він не співмірний із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Після усунення визначених в ухвалі від 10.09.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву на неї.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 року призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ГУ ПФ в м. Києві підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ в м. Києві та з 1995 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 71% грошового забезпечення.

Згідно копій розрахунків пенсії Позивача станом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року та на 26.12.2019 року вбачається, що підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 виплачується з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року у розмірі 50 % підвищення, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 75 % та з 01.01.2020 року - 100 % підвищення (а.с. 12).

Про аналогічний алгоритм виплати пенсії адвокату Позивача було повідомлено Відповідачем листом від 03.01.2020 року №1255/02 (а.с. 11).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 13, 43, 52, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (далі - Порядок №45), постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про безпідставність обмеження суми підвищення доплати до пенсії, починаючи з 05.03.2019 року, а також зміни відсоткового розміру пенсії по відношенню до попередньо призначеного.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії Позивачу, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 08.07.2011 року, максимальний розмір пенсії згідно ч. 2 ст. 13 зменшено з 90 процентів на 80.

Згодом, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 01.04.2014 року, внесено зміни до статті 13 Закону, зокрема, у частині другій цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Таким чином, з 01.04.2014 року положення ч. 2 ст. 13 Закону щодо призначення військовослужбовцям пенсії від сум їх грошового забезпечення у розмірі не більше 80 відсотків заробітної плати втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до цієї статті Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» змін не зазнавали.

Крім того, внесені вищезгаданим Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 13 Закону щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90, а потім 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019 року, яке набрало законної сили 16.10.2019 року, у зразковій справі №240/5401/18.

Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, колегія суддів приходить до висновку про необхідність перерахунку та виплати Позивачу пенсії у редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії.

Крім того, згідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

У зв`язку зі скасуванням п. 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії - скасовано, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що, починаючи саме з 05.03.2019 року пенсія Позивачу підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення пенсії, відповідає правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі № 160/3586/19.

Окремо судова колегія звертає увагу на те, що Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.09.2020 року у справі № 1540/4041/18 в аналогічних правовідносинах висловлено правову позицію, яка полягає у тому, що у період дії пунктів 1, 2 Постанови № 103 (з моменту набрання нею чинності - 24.02.2018 року до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 - 05.03.2019 року) вказані норми підлягали безумовному виконанню усіма суб`єктами владних повноважень, зокрема у частині забезпечення реалізації права особи на проведення з 01.01.2018 року перерахунку та виплати пенсії у передбаченому цими пунктами порядку (складові, які враховуються для перерахунку пенсії, та поетапність виплати підвищення такої пенсії). При цьому, розміри складових грошового забезпечення, що враховуються при видачі відповідних довідок регулюється Постановою №704, яка набрала чинності 01.03.2018 року. Незастосування пунктів 1, 2 Постанови №103 у період їх дії допускається винятково у ситуації, за якої всупереч імперативним вимогам статті 22 Конституції України відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод особи в частині зменшення розміру пенсії, яку особа вже отримувала.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що, оскільки за наслідками проведеного згідно Постанови №103 перерахунку пенсії Позивачу розмір останньої лише збільшувався (а.с. 12), то, з урахуванням наведених вище висновків, підстави для зміни алгоритму виплати підвищення до неї, відмінного від того, про який зазначено судом першої інстанції, відсутні.

Разом з тим, колегією суддів враховується, що, як вірно зазначило ГУ ПФ в м. Києві в апеляційній скарзі, 14.08.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804, яка набрала чинності 04.09.2019 року (далі - Постанова №804).

Відповідно до п. 1 цієї постанови виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

З огляду на те, що Постанова № 804 набрала чинності 04.09.2019 року, виплата Позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною у період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року (включно).

Судом апеляційної інстанції враховується, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року, визнано неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови №804 та визнано цю постанову протиправною та нечинною повністю.

Відтак, на переконання судової колегії, у тому числі з урахуванням наведених вище висловлених Верховним Судом позицій про застосування аналогічних за змістом нормативних актів до спірних правовідносин, позовні вимоги з 04.09.2019 року по 31.12.2019 року задоволенню не підлягають, оскільки Відповідач протиправних дій при виплаті Позивачу підвищення до пенсії на підставі Постанови № 804, не вчиняв, а сама постанова визнана нечинною у 2020 році.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині необхідності зазначення дати, по яку ГУ ПФ в м. Києві повинно було здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження суми підвищення, а саме - по 03.09.2019 року включно.

Щодо аргументів Відповідача про безпідставність стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. з огляду на їх неспівмірність, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при поданні позовної заяви було заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та одночасно додано до неї документи на підтвердження їх понесення, а саме - договір про надання правової допомоги від 30.10.2019 року №б/н, у підпункті 2.1.1 якого визначено предмет договору, а в п. 4.1 встановлено розмір гонорару за цю справу - 5 000,00 грн. (а.с. 14-15); акт прийому-передачі надання правничої допомоги №1/20 до договору, в п. 2 якого зафіксовано види наданих Адвокатським бюро «Івана Хомича» послуг із зазначенням розрахунку вартості кожної з них (а.с. 16); квитанція від 05.11.2019 року №0.0..1 на суму 5 000,00 грн. (а.с. 17).

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що аналіз змісту наданого ОСОБА_1 акту прийому-передачі надання правничої допомоги свідчить, що останній не містить зазначення кількості часу, витраченого адвокатом на консультацію з правових питань, правової оцінки та аналізу судової практики, збирання доказів, написання позовної заяви і підготовки позовної заяви та копій документів. Викладене, у свою чергу, унеможливлює визначити обґрунтованість понесення Позивачем витрат, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи (малозначна і типова) та відсутність детального опису наданої послуги і часу, витраченого адвокатом на виконання заявлених робіт щодо консультації з правових питань, правової оцінки та аналізу судової практики, збирання доказів, написання позовної заяви і підготовки позовної заяви та копій документів, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які Позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим, співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим заява про відшкодування судових витрат не підлягала задоволенню.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 820/1719/18, від 29.01.2020 року у справі № 826/16707/18, від 17.08.2020 року у справі № 820/1683/18.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, прийшовши до правильного висновку про неможливість зміни відсоткового розміру пенсії при проведенні її перерахунку та обмеження щодо часткової виплати підвищення до неї, не врахував факту набрання чинності 04.09.2019 року постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804, а також допустив порушення норм процесуального права, вказавши на існування підстав для стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь Позивача, залишивши поза увагою відсутність обґрунтованого розрахунку часу надання адвокатом такої допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині періоду, до якого позовні вимоги в частині виплати доплати до пенсії у повному обсязі підлягають задоволенню, а також стягнення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтованість яких доведена в установленому КАС України порядку доведена не була. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ГУ ПФ в м. Києві - задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині, змінивши в іншій.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року - змінити, виклавши пункти 4 та 5 резолютивної частини рішення суду наступним чином:

« 4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 50% суми підвищення пенсії та 75% суми підвищення пенсії з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, здійснивши виплату однією сумою.».

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року - скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень нуль копійок) - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 25» листопада 2020 року.