Справа № 158/2853/20
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2853/20
Провадження № 2-а/0158/118/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2020 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.
за участю секретаря Груби М.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, -
В С Т А Н О В И В
Позивач - військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі території України.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2020 року, о 13 год. 05 хв. відповідач по справі був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС «Ужгород» при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2020р. постановлено відповідача примусово видворити за межі території України. На підставі даного рішення відповідач поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з місцем розташування: АДРЕСА_1 . Особу відповідача було ідентифіковано через Посольство Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в Туреччині, якому 20.06.2020р. видано свідоцтво на повернення серії НОМЕР_2 (термін дії до 20.09.2020р.) 02.09.2020р. у зв`язку із закінченням строку дії свідоцтва про повернення посольством Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в Туреччині відповідачеві оформлено нове свідоцтво про повернення серії НОМЕР_3 з терміном дії до 02.12.2020. Водночас примусово видворити відповідача до країни громадянської належності з України виявилося не можливим у зв`язку з карантинними обмеженнями. Просить суд продовжити строк затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України щодо громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.11.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник позивача Баброцяк Л.О. подав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, так як провести судове засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку з технічними проблемами не надалось за можливе. Позов підтримує в повному об`ємі з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Аналогічні заяви про розгляд справи у їх відсутності надійшли до суду від відповідача по справі ОСОБА_3 (MOKANARASA PAKIRRAJ) та його представника адвоката Самолюка В.В. Позов не визнають, просять в його задоволенні відмовити.
Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2020р., яке витребувано судом згідно ч.3 ст. 77 КАС України, відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2020р. постановлено примусово видворити відповідача по справі, громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 (посвідка на повернення серії НОМЕР_2 ) за межі території України. Допущено негайне виконання рішення суду.

Особу відповідача було ідентифіковано через посольство Соціалістичної Республіки Шрі Ланка в Туреччині, якому 02.09.2020 року вказаним посольством оформлено нове свідоцтво про повернення серії НОМЕР_3 з терміном дії до 02.12.2020 року.

На підставі рішення суду відповідач був поміщений до Волинської пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України за адресою: вул. Перемоги, 27, с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

За час перебування у Волинському ПТПІ відповідач не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України.

Строк утримання відповідача у пункті закінчується 29.11.2020 року, а забезпечити примусове видворення не можливо у зв`язку із встановленими карантинними обмеженнями.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773-VI) відповідно до частини 3 статті 3 якого іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до частини одинадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців, що також передбачено ч. 4 ст. 30 Закону України від 22.09.2011 №3773-VI.

Згідно частини 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи;

наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально допустимого строку передбаченого ч. 11 вказаної статті.

З наведених норм слідує, що видворення іноземного громадянина, який не має жодних документів, за межі території України обумовлює необхідність встановлення його особи, тобто, чіткої ідентифікації компетентними органами країни походження та наявність офіційної відповіді з дипломатичних/консульських органів відповідної країни для належного виконання рішення суду про видворення іноземця.

Разом з тим, судом не встановлено підстав, визначених частиною 13 ст. 289 КАС України, за наявності яких неможливо виконати судове рішення про примусове видворення іноземця, особа якого ідентифікована.

Суд звертає увагу на те, що, у даному випадку, особу відповідача було належним чином ідентифіковано, однак через карантинні обмеження не було виконано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2020 року про примусове видворення відповідача за межі території України. Адже саме на позивача покладено обов`язок довести, які дії або заходи вживалися для забезпечення примусового видворення особи. Однак, позивачем не надано суду доказів, які б вказували на неможливість виконання рішення суду щодо видворення відповідача з території України де він незаконно перебуває.

Разом з тим, посилання позивача на карантинні обмеження та закриття державного кордону на час пандемії коронавірусу не є підставою для продовження строку затримання відповідача, оскільки наведене не відноситься до обставин, передбачених статтею 289 КАС України, які є вичерпними.

Крім того, продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав не відповідає статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування, які відповідно до законодавства, мають забезпечуватись саме з боку держави - відповідним міграційним органом.

Так, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини у п.58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вказані обставини, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливе лише за їх наявності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 14, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 243-245, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Відповідач: громадянин Соціалістичної Республіки Шрі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук