Справа № 200/6764/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р. Справа№200/6764/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва-82, )

про скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

21 липня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подано позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва-82, ), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 23 січня 2020 року № 297/05-99-33-06//ДФС-ФС про накладення штрафу у розмірі 125 190,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 січня 2020 року постановою Головного управління держпраці у Донецькій області № 297/05-99-33-06/ НОМЕР_1 /ДФС-ФС на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 125 190 гривень.

Зазначає, що в період з 22 листопада 2019 року по 01 грудня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області було проведено фактичну перевірку з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої було складено акт № 297/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 02 грудня 2019 року. За висновками зазначеного акту контролюючим органом встановлено порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме - допущено до роботи продавцем особу - ОСОБА_2 без укладення з нею трудового договору, або оформлення відповідного наказу чи розпорядження та без направлення повідомлення про це до Головного управління ДПС у Донецькій області у встановленому порядку.

Фактично ж перевірка податковими органами проводилась 29 листопада 2019 року на ринку "Сонячний".

Вказує, що 29 листопада 2019 рік. був перший день, коли позивач відкрила торгову точку та реалізацію товарів позивач не здійснював, а тільки облаштовував торгову точку та проводив співбесіду з громадянкою ОСОБА_2 з питання її працевлаштування. Зазначений факт підтверджується як відсутністю у матеріалах податкових інспекторів будь-яких даних про продаж товару, так і тим, що позивач взятий на облік Лівобережною ДПІ Маріупольського управління ДПС у Донецькій області тільки 25 листопада 2019 року. 27 листопада 2019 року позивач отримав виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відповідною випискою із позначкою про дату видачі. Тому на день фактичної перевірки, як вважає позивач, здійснювалися тільки підготовчі дії щодо початку роботи торгівельної точки. На підставі зазначеного просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що актом фактичної перевірки Головного управління ДПС у Донецькій області встановлено, що за адресою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ") станом на 29.11.2019 року о 12год. 25хв. від імені ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність з продажу овочів та фруктів фізична особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), від надання пояснень ОСОБА_2 відмовилась в письмовій формі. Згідно з базами даних Головного управління ДПС у Донецькій області зазначена фізична особа ОСОБА_2 не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно з письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 , вона здійснює підприємницьку діяльність на ринку "СОНЯЧНИЙ" у павільйоні "М`ЯСО" по продажу овочів та фруктів з 29.11.2019р., торгівлю здійснює реалізатор ОСОБА_2 з 29.11.2019, заробітна плата не виплачувалась.

За результатами проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 22.11.2019р. по 02.12.2019р. з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та виплата доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації та сплати податків до бюджету встановлено наступні порушення:

- ч. 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, в частині допуску до роботи найманого працівника фізичної особи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з виконанням обов`язків продавця (реалізатора) без укладання трудових договорів;

- абз. 2 Порядку повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, в частині ненадання повідомлень про прийняття найманого працівника на роботу до початку роботи таких працівників за укладеним трудовим договором.

Відповідно до абз. 7 п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, пунктом 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області винесено постанову про накладення штрафу № 297/05-99-33- 06//ДФС-ФС від 23.01.2020 року у розмірі 125 190,00 грн. відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи; зобов`язано відповідача у п`ятнадцятиденний строк, з дати отримання копії даної ухвали, подати відзив на позовну заяву.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 жовтня 2020 року.

27 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 24 листопада 2020 року.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, судом установлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань фізична особа - підприємець ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована 25 листопада 2019 року про що внесено запис № 2 046790 (а.с. 9-12).

22 листопада 2019 року наказом Головного управління ДПС у Донецькій області № 726 від 22 листопада 2019 року винесено рішення провести перевірку з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та виплати доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації та сплати податків до бюджету за період з 22 листопад 2019 року по 01 грудня 2019 року. Місце фактичної перевірки у павільйоні "М`ЯСО" на ринку "СОНЯЧНИЙ" за адресою: перехрестя просп. Перемоги та вул. 130-ї Таганрозької дивізії, м. Маріуполь, Донецька область (а.с. 15).

02 грудня 2019 року за наслідками проведеної перевірки складений Акт № 297/05-99-33-06/ НОМЕР_1 "Про результати фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та виплати доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації та сплати податків до бюджету у павільйоні "МЯСО" на ринку "СОНЯЧНИЙ" за адресою: перехрестя пр. Перемоги та вул. 130-ї Таганрозької дивізії, м. Маріуполь, Донецька область" (а.с. 16-18).

За результатами проведеної фактичної перевірки та відповідно до Акту перевірки встановлені наступні порушення:

- ч. 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, в частині допуску до роботи найманого працівника фізичної особи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з виконанням обов`язків продавця (реалізатора) без укладання трудових договорів;

- абз. 2 Порядку повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, в частині ненадання повідомлень про прийняття найманого працівника на роботу до початку роботи таких працівників за укладеним трудовим договором.

З матеріалів справи також вбачається, що під час проведення перевірки, позивач надав пояснення, згідно з яких ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність на ринку "Сонячний" у павільйоні "М`ясо" з продажу овочів та фруктів. ФОП зареєстровано 29 листопада 2019 року. Торгівлю здійснює реалі затор ОСОБА_3 з 29 листопада 2019 року. Заробітну плату не виплачено (а.с. 18-а).

Постановою Головного управління Держпраці від 23 січня 2020 року за фактом установленого порушення до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмір 125 190,00 гривень (а.с. 19 - 21).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено "Положення про Державну службу України з питань праці" (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення).

Згідно із приписами пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (п. 7 Положення).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340 затверджено "Положення про територіальні органи Державної служби України з питань праці" (далі - Наказ № 340).

Головне управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується (п. 1 Наказу № 340).

Відповідно до пункту 4 Наказу № 340 Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Законом України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877) визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 3 Закону № 877 визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

За приписами частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена статтею 265 КЗпП України (в редакції від 01 січня 2020 року), зокрема, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд звертає увагу на те, що державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та порядку, визначених законом та у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінетом Міністрів України 17 липня 2013 року з метою реалізації вимог частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини дев`ятої статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" прийнято постанову № 509, якою введено в дію Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Постанова).

Пунктом 1 Постанови визначено, що цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Відповідно до пункту 2 Постанови, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Суд зазначає, що відповідачем не додано доказів тому, що під час проведення перевірки громадянка ОСОБА_2 здійснювала продаж будь-яких товарів, як працівник торгівельної точки. Крім того, як вже зазначалось судом раніше, позивач, 29 листопада 2019 року здійснювала лише підготовку торгівельної точки на ринку "Сонячний" у павільйоні "М`ясо" та проводила співбесіду з громадянкою ОСОБА_2 щодо її обов`язків та подальшого працевлаштування.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 02 грудня 2019 року № 297/05-99-33-06/ НОМЕР_1 , основним доказом, підтверджуючим порушення позивачем ч. 3 статті 24 КЗпП України були пояснення ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів вважає неналежним зазначений доказ в силу приписів статей 72 та 90 КАС України.

При цьому, статтею 77 КАС України закріплено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесення спірної постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу у сумі 125 190,00 грн., а тому остання підлягає скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що редакція абз. 2 ч. 2 статті 265 КЗпП України, за якою на позивача було накладений штраф, та яка передбачала накладення штрафу у розмірі, що дорівнював тридцятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення з 02 лютого 2020 року передбачає, що до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, за зазначене правопорушення застосовується попередження.

Разом з тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд зазначає, що дана норма Конституції України, як норма прямої дії повинна застосовуватись до спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва-82, ), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 23 січня 2020 року № 297/05-99-33-06//ДФС-ФС про накладення штрафу у розмірі 125 190,00 гривень - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 23 січня 2020 року № 297/05-99-33-06//ДФС-ФС про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 125 190,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва-82, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривня 90 копійок.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова