Справа № 140/5775/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/5775/20 пров. № А/857/10109/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року, ухвалене суддею Мачульським В.В. за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Луцьку у справі № 140/5775/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд:

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років у Національній поліції, вислугу років у податковій міліції з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року, що становить 4 роки 5 місяців 19 днів;

зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок і виплату грошового забезпечення, з врахуванням вислуги років, в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що з 07.11.2015 року до теперішнього часу проходить службу в органах поліції на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху. До зарахування на службу у Національну поліцію України, в період з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року позивач безперервно проходив службу на різних посадах в органах податкової міліції у складі Головного управління Міндоходів у Волинській області. Загальний безперервний стаж служби в органах податкової міліції склав 4 роки 5 місяців 9 днів. З метою отримання інформації про стаж служби, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки позивач звернувся із рапортом до управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. 13.02.2020 року позивач отримав довідку в якій зазначено, що стаж служби в поліції станом на 12.02.2020 року складає 4 роки 11 місяців 24 дні. В подальшому, позивач звернувся із заявою до відповідача щодо перерахунку стажу служби, який дає право на встановлення поліцейському надбавку за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. 08.04.2020 року позивач отримав лист від відповідача, у якому зазначено, що до стажу служби в поліції не зараховується вислуга років в органах Державної податкової служби України.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на належний рівень грошового забезпечення.

На думку позивача, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років поліцейського стаж служби у податковій поліції з метою отримання надбавки за вислугу років та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у зарахуванні до стажу служби в поліції ОСОБА_1 наявну на момент переходу на службу до Національної поліцію України вислугу років з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року у податковій міліції, оформлену листом від 16.03.2020 року № 4884/41/4/03-2020.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року у податковій міліції та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) ОСОБА_1 за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року у податковій міліції.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840,80 грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні спору порушив норми матеріального права.

Свою позицію відповідач мотивує тим, що частина 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. При обчисленні стажу служби в поліції ОСОБА_1 , відповідач дотримав вимоги статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та не зарахував вислугу років у податковій міліції.

Водночас, норми матеріального права, якими керувався суд при прийнятті рішення, на думку відповідача, стосуються зарахування стажу служби у податковій міліції до вислуги років для призначення пенсії, і не стосуються зарахування служби у податковій міліції до стажу служби у поліції для виплати надбавки за вислугу років та компенсації за невикористані відпустки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 в період з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року проходив службу в органах податкової міліції ДПА у Волинській області, а згодом Головного управління Міндоходів у Волинській області та мав спеціальне звання прапорщик податкової міліції.

На підставі наказу Головного управління Міндоходів у Волинській області від 17 грудня 2014 року № 257-о позивач звільнений з податкової міліції у запас за пунктом 63 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні: 5 років 1 місяць 21 день, в тому числі: служба в органах податкової міліції 4 роки 5 місяців 9 днів.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 07.11.2015 року № 1о/с «По особовому складу», ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліцію, із присвоєнням спеціального звання рядовий поліції.

12.02.2020 року позивач подав рапорт про зарахування до стажу служби в поліції, наявної, на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислуги років у податковій міліції з 24.04.2011 року по 16.10.2015 року.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України у листі від 16.03.2020 року № 4884/41/4/03-2020 відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу служби в поліції вислуги років у податковій міліції, мотивуючи тим, що стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Оскільки до цього переліку не включено службу в податковій міліції, підстави для зарахування такого стажу до стажу служби в поліції, відсутні.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що служба у податковій міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, яка зараховується до стажу служби в поліції. На цій підставі суд першої інстанції зробив висновок про задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ, визначено види пенсійного забезпечення. Так, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з статтею 24 Закону України «Про державну податкову службу України» від 04.12.1990 року № 509-XII (чинного на час проходження служби в податковій міліції, надалі - Закон № 509-XII), особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органу внутрішніх справ.

Статтею 26 Закону №509-XII визначено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей.

На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до ст. 27 Закону № 509-XII, форми і розміри матеріального забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції та оподаткування їх доходів здійснюються в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року № 1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Встановлено поширити на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (в редакції змін внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 року № 5083-VI) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм апеляційний суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в органах податкової міліції прирівнюється до стажу проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а тому відповідач помилково не включив спірний стаж роботи до стажу служби в поліції.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно вийшов за межі позовних вимог та обрав належний спосіб захисту, шляхом визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні до стажу служби в поліції позивачу вислугу років у податковій міліції та зобов`язав відповідача зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції з метою нарахування та виплати надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про задоволення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 140/5775/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 24.11.2020 року