Справа № 140/6326/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/6326/20 пров. № А/857/10717/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення певних дій для забезпечення доступу до публічної інформації, зобов`язання розглянути заяви про надання права володіння та користування земельною ділянкою (суддя суду І інстанції: Валюх В.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 20.07.2020р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл., яка полягає у недотриманні встановленого законом п`ятиденного строку надання ОСОБА_1 інформації на запит від 14.04.2020р. та у неповноті інформації на запит від 27.03.2020р., а також у неприйнятті рішення за результатами розгляду письмових заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за № 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за № 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача Княгининівську сільську раду Луцького району Волинської обл. надати достовірну, точну і повну інформацію на письмові запити ОСОБА_1 від 14.04.2020р. та від 27.03.2020р. у спосіб та в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», а також на першій сесії органу місцевого самоврядування після набрання рішенням суду законної сили розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за № 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за № 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду;

судові витрати стягнути з відповідача (а.с.1-10).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.47-48).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2020р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл., яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду письмових заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою, а також поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві ділянки; зобов`язано Княгининівську сільську раду Луцького району Волинської обл. на першій сесії органу місцевого самоврядування після набрання рішенням суду законної сили розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою, а також поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.137-141).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Княгининівська сільська рада Луцького району Волинської обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору (в частині вимог), просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і в цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.147-153).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні ст.181 та ч.2 ст.331 Цивільного кодексу /ЦК/ України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Доказів завершення будівництва, введення об`єктів в експлуатацію під час судового розгляду не представлено.

Тому відчуження ОСОБА_3 будівельних матеріалів (об`єктів незавершеного будівництва) не надає права користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться набувачам ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) в розумінні ст.377 ЦК України та ст.120 Земельного кодексу /ЗК/ України.

Численні звернення ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_2 до Княгининівської сільської ради зводились до того, що за договорами дарування ними набуто саме нерухоме майно, а тому в розумінні ст.120 ЗК України слід провести поділ земельної ділянки 1 га в рівних частинах по 0,5 га.

Однак, на думку апелянта, такі дії (щодо відчуження двох об`єктів незавершеного будівництва, розміщених в межах орендованої земельної дільники в один день ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) спрямовані виключно на уникнення від сплати орендної плати, визначеної у п.4.3 договору оренди, в сумі 724857 грн. 47 коп. за рік, що становить 31,86 % від нормативної грошової оцінки, яка має сплачуватись протягом 10 років з дати його укладення (п.3.1 договору оренди).

Також заяви позивача від 26.11.2019р., 23.01.2020р., 17.02.2020р., 27.02.2020р. були належним чином розглянуті відповідачем.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 26.11.2019р., адресовану відповідачу щодо оформлення і реєстрації права користування землею за кадастровим номером № :03:001:7083, площею 0,5 га, на засіданні постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища. було встановлено відсутність підстав для винесення даного питання на розгляд колегіального органу Княгининівської сільської ради (земельна ділянка за кадастровим номером № :03:001:7083 є сформованою та має площу 1,000 га) та за результатами розгляду прийнято рішення надати письмову відповідь заявнику, що підтверджують протокол комісії № 31 від 03.12.2019р. та відповідний лист вих. № Т-243 23.12.2019р.

За результатами розгляду та вивчення заяви ОСОБА_1 від 23.01.2020р. про повторний розгляд заяви від 26.11.2019р., на засіданні постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища було повторно встановлено відсутність підстав для винесення даного питання на розгляд колегіального органу Княгининівської сільської ради та за результатами розгляду прийнято рішення надати письмову відповідь заявнику, що підтверджують протокол комісії № 33 від 31.01.2020р. та відповідний лист вих. № Т-25 від 31.01.2020р.

На заяви ОСОБА_1 від 18.02.2020 та 27.02.2020р., в яких також була висловлена вимога щодо оформлення і реєстрації права користування землею за кадастровим номером № :03:001:7083, площею 0,5 га, Княгининівська сільська рада надала листи-відповіді вих.№ Т-49/02.14 від 16.03.2020р. та вих.№ Т-59/02.14 від 17.03.2020р., з посиланням на ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян», оскільки на звернення такого самого змісту (тобто, з того ж питання вже надходили до Княгининівської сільської ради від ОСОБА_1 і були вирішені по суті) надані обґрунтовані та мотивовані відповіді заявнику.

Тобто, враховуючи ч.1 ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3.9 Положення про постійні комісії Княгининівської сільської ради, заяви ОСОБА_1 щодо поділу та оформлення земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:7083, площею 1 га, на дві ділянки по 0,5 га, були вивчені, попередньо розглянуті на засіданнях постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Княгининівської сільської ради та радою надані відповідні відповіді.

Закон України «Про місцеве самоврядування» не визначає обов`язку постійної комісії передавати усі заяви/звернення на розгляд сесії сільської ради, після їх вивчення та попереднього розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019р., 23.01.2020р., 17.02.2020р., 27.02.2020р. Княгининівська сільська рада діяла не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Позивачем ОСОБА_1 і третьою особою ОСОБА_2 скеровані до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в якому останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.167-168, 174-175).

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 02.10.2018р. між Княгининівською сільською радою (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем /ФОП/ ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для будівництва торгово-розважального центру, кадастровий номер :03:001:7083, яка розташована в межах населеного пункту с.Зміїнець на території Княгининівської сільської ради, загальною площею 1,0000 га, нормативна грошова оцінка 2275133 грн. 29 коп., строком на 10 років (а.с.12-15).

Зазначений договір оренди 05.10.2018р. пройшов державну реєстрацію, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 141029418 від 11.10.2018р. (а.с.116).

20.11.2019р. між ОСОБА_3 (дарувальник) та позивачем ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено договір дарування незавершених будівництвом торгових приміщень, відповідно до якого дарувальник передає обдаровуваному у власність безоплатно майно, яке складається з незавершених будівництвом торгових приміщень з відсотком готовності 86 %, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці, що перебуває в оренді згідно з договором оренди, укладеним 02.11.2018р. з Княгининівською сільською радою, кадастровий номер :03:001:7083 (а.с.16-18).

Крім того, 20.11.2019р. між ОСОБА_3 (дарувальник) та третьою особою ОСОБА_2 (обдаровувана) укладено договір дарування незавершеного будівництва критого залу для ярмарків, відповідно до якого дарувальник передає обдаровуваній у власність безоплатно майно, яке складається з незавершеного будівництвом критого залу для ярмарків з відсотком готовності 78 %, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці, що перебуває в оренді згідно з договором оренди, укладеним 02.11.2018р. з Княгининівською сільською радою, кадастровий номер :03:001:7083 (а.с.19-20).

Державним реєстратором Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської обл. Оляницькою О.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесені наступні записи про право власності:

07.11.2019р. об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво торгового приміщення А-1, відсоток готовності - 86 %; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 228;

12.11.2019р. об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво критого залу для ярмарків Б-1, відсоток готовності - 78 %; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 228 (а.с.175).

26.11.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій повідомив про набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, просив оформити та зареєструвати право користування землею з кадастровим номером :03:001:7083 площею 0,5 га для комерційного використання під нерухомим майном за номером 228 (а.с.21 і на звороті).

Відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Княгининівської сільської ради № 31 від 03.12.2019р. вирішено зняти з розгляду сесії із наданням листа-відповіді на звернення громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 (а.с.37).

Листом Княгининівської сільської ради № Т-243 від 23.12.2019р. позивача повідомлено про те, що при укладенні договору дарування від 20.11.2019р. були порушені вимоги цивільного та земельного законодавства, сільська рада буде реагувати в межах чинного законодавства, та роз`яснено, що після відчуження об`єктів нерухомості обов`язок сплачувати орендну плату за земельну ділянку виникає у нового власника нерухомості автоматично (а.с.25-26).

24.01.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повторно розглянути заяву від 28.11.2019р. з усіх порушених у ній питань, здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві ділянки, при цьому, витрати щодо розробки та погодження технічної документації, реєстрації ділянок в кадастрі та реєстрації прав в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно гарантував оплатити власними коштами (а.с.22).

З протоколу засідання постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Княгининівської сільської ради № 3 від 31.01.2020р. вбачається, що вирішено зняти з розгляду сесії із наданням листа-відповіді на звернення громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 (а.с.38).

Листом № 1-24 від 31.01.2020р., який адресовано третій особі ОСОБА_2 , повторно повідомлено про відсутність підстав для задоволення звернень від 26.11.2019р. та від 24.01.2020р. (а.с.29-30).

18.02.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій повторно просив оформити та зареєструвати право користування землею з кадастровим номером :03:001:7083 площею 0,5 га для комерційного використання під нерухомим майном за номером 228, а в разі відмови в оформленні та реєстрації права користування - прийняти обґрунтоване рішення у вигляді рішення сільської ради як нормативного акту індивідуальної дії, а не листом рекомендаційного характеру (а.с.23).

Також 27.02.2020р. позивач подав відповідачу заяву, у якій просив прийняти рішення сільської ради про оформлення та реєстрацію за ним права користування землею та поділ земельної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві окремі ділянки, при цьому, витрати, пов`язані із поділом земельних ділянок, зокрема, витрати щодо розробки та погодження технічної документації, реєстрації ділянок в кадастрі та реєстрації прав в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно гарантував оплатити власними коштами (а.с.24).

Листом № Т-49/02.14 від 16.03.2020р., у відповідь на звернення від 18.02.2020р., та листом № Т-59/02.14 від 17.03.2020р. у відповідь на звернення від 27.02.2020р., відповідач повідомив позивача про те, що позицію відносно викладених у зверненні питань було висловлено в попередніх листах (а.с.31-32).

Окрім цього, 27.03.2020р. позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати документи (рішення, акти, протоколи засідань сільської ради, протоколи засідань постійних комісій сільської ради виконавчого комітету ради, їх посадових осіб, вхідну і вихідну кореспонденцію на адресу ОСОБА_1 тощо), що підтверджують прийняття і реєстрацію заяв від ОСОБА_1 , прийняття рішень Княгининівською сільською радою з 20.11.2019р. по теперішній час, а також документів, надісланих на адресу ОСОБА_1 (а.с.33).

Листом № 416/02.14 від 06.04.2020р. відповідачем надана відповідь на запит від 27.03.2020р. на отримання публічної інформації (зареєстрований 30.03.2020р.) разом із копіями протоколів засідання постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Княгининівської сільської ради від 03.12.2019р., від 31.01.2020р. та договору оренди землі від 02.10.2018р. (а.с.36).

14.04.2020р. позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати документи (рішення сесій сільської ради, протоколи засідань сільської ради, рішень виконавчого комітету, витяги з Державного земельного кадастру, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно) з 20.11.2019р. по теперішній час, що підтверджують право ОСОБА_1 на користування (оренду) землею на частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею (спорудою) за номером 228 та частину земельною ділянки, яка є необхідною для її обслуговування (а.с.34).

Листом № 475/07.02 від 23.04.2020р. відповідач у відповідь на запит від 14.04.2020р. на отримання публічної інформації (зареєстрований за № 18 від 15.04.2020р.) надав відповідь (а.с.112-113).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що жодна із заяв позивача від 26.11.2019р., 23.01.2020р., 17.02.2020р., 27.02.2020р. не була винесена на розгляд сесії Княгининівської сільської ради; самі заяви стосувались вирішення земельних питань (при цьому, у заявах позивач просив прийняти саме рішення сільської ради про оформлення та реєстрацію за ним право користування землею та поділ земельної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві окремі ділянки, а витрати, пов`язані із поділом земельних ділянок, зокрема, щодо розробки та погодження технічної документації, реєстрації ділянок в кадастрі та реєстрації прав в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно гарантував оплатити власними коштами), тому вказані заяви, після попереднього розгляду на засіданні відповідної комісії, повинні були бути розглянуті саме на сесії сільської ради з прийняттям відповідного рішення.

Відмовляючи у решті вимог щодо несвоєчасного та неповного розгляду запитів на публічну інформацію, суд вказав на те, що відповідачем дотримано п`ятиденний строк надання інформації на запити та їх повноту.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, які стосуються правовідносин доступу до публічної інформації, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

В частині задоволених позовних вимог колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Також визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників.

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.ст.80, 84, 123, 124 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (при наданні земельних ділянок у власність або в користування, укладенні, зміні, розірванні договорів оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізує повноваження власника земельних ділянок.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі ст.ст.83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. У таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі із суб`єктами підприємницької діяльності.

Крім того, за змістом ст.ст.123, 124 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб`єкту в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог цього Кодексу, спрямованих на раціональне використання землі як об`єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права й обов`язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у таких спорах підвідомчі господарським судам з урахуванням відповідності суб`єктного складу сторін таких правовідносин.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи й органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору вимогам ст.4 Господарського процесуального кодексу /ГПК/ України підвідомчі господарським судам.

Відповідач Княгининівська сільська рада Луцького району Волинської обл. у цій справі виступає розпорядником земельної ділянки житлової та громадської забудови, що розташована в межах населеного пункту с.Зміїнець на території Княгининівської сільської ради (є органом, уповноваженим управляти майном, яке перебуває у комунальній власності).

Спірні правовідносини у справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, обумовлені незгодою позивача з фактичною відмовою Княгининівської сільської ради, як власника спірної земельної ділянки, в здійсненні оформлення та реєстрації за ним право користування землею та поділ земельної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві окремі ділянки.

При цьому, стосовно спірної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га укладений договір оренди землі від 02.10.2018р., його сторонами є Княгининівська сільська рада (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар).

Отже, спірний об`єкт - земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га, є предметом договору оренди.

Доказів визнання недійсним або припинення дії вказаного договору оренди землі під час судового розгляду не представлено, при цьому апелянт фактично заперечує припинення договору оренди в порядку ст.31 Закону України «Про оренду землі», оскільки позивачем і третьою особою придбані незавершені будівництвом об`єкти (фактично будівельні матеріали), які не введені в експлуатацію в установленому порядку.

З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним правовідносинам (які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді), а не адміністративним.

Окрім цього, вимоги позивача та інтереси третьої особи по справі, які зводяться до оформлення та реєстрації за ними права користування землею та поділу земельної ділянки кадастровий номер :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві окремі ділянки, обумовлені майновими інтересами як власників нерухомого майна, що розташовано на вказаній ділянці.

Водночас, розглядуваний спір стосується також інтересів ФОП ОСОБА_3 як сторони договору оренди землі, при цьому останній не був залучений до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог.

Отже, в розглядуваному випадку виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання права на спірну земельну ділянку не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права оренди на земельну ділянку, з`ясовувати факт припинення договору оренди через призму придбання об`єктів нерухомості або незавершеного будівництва, надавати правову оцінку об`єктам нерухомості, які розташовані на спірній ділянці.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

Схожих висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постанові від 20.06.2018р. у справі № 727/10968/17 (провадження № 11-524апп18).

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пп.1); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пп.6).

З огляду на зміст позовних вимог (в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл., яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду письмових заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 ; зобов`язання Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл. на першій сесії органу місцевого самоврядування після набрання рішенням суду законної сили розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 ), характер спірних правовідносин, обставин, встановлені судом першої інстанції, та враховуючи суб`єктний склад учасників справи, колегія суддів вважає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Також такий спосіб захисту права позивача однозначно зачіпає права особи, якій передана земельна ділянка в оренду, тобто, стосуватиметься майнових (земельних) прав та інтересів ФОП ОСОБА_3 , що в черговий раз підтверджує наявність приватноправового спору.

Водночас, наявність у справі іншої третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , іншого власника майна на спірній ділянці, додатково підтверджує вказаний висновок про приватноправовий характер розглядуваних відносин.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2003 від 30.01.2003р.).

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає змісту цього поняття.

Звідси, заявлені позовні вимоги в наведеному контексті не забезпечують поновлення прав позивача, які він вважає порушеними, і не призводять до змін в обсязі його майнових прав.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неврахування зазначеного судом першої інстанції призвело до помилкового вирішення спору в наведеній частині в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки порушення провадження у справі в частині розглядуваних вимог та їх розгляд помилково здійснено за правилами КАС України, постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до ч.1 ст.319 КАС України підлягає скасуванню в частині задоволених вимог із закриттям провадження в цій частині (в цій частині спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства).

В порядку ст.139 КАС України, з огляду на результат апеляційного розгляду справи, колегія суддів змінює розподіл судових витрат по справі наступним чином: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви слід покласти на позивача, а за подання апеляційної скарги - віднести на рахунок відповідача.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.3 ч.1 ст.315, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл. задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2020р. в частині часткового задоволення позову скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою провадження в адміністративній справі № 140/6326/20 щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл., яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду письмових заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 ; зобов`язання Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської обл. на першій сесії органу місцевого самоврядування після набрання рішенням суду законної сили розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.11.2019р., від 23.01.2020р., від 17.02.2020р. та від 27.02.2020р. про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га, на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером 228, який належить на праві власності ОСОБА_2 , - закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат по справі, а саме: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покласти на позивача, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги віднести на рахунок відповідача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 25.11.2020р.