Справа № 826/13493/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ № 826/13493/17

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у місті Києві до Постійного представництва «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» про стягнення податкового боргу,

установив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Постійного представництва «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» (ПП «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед») про стягнення податкового боргу у розмірі 1741361,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПП «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» перебуває на податковому обліку у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та є платником податків. Відповідно до бази АС «Податковий блок» відповідач має відкриті банківські рахунки у ПАТ «Банк «Український капітал» та АТ «Укрсиббанк». Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 1 741 361,37 грн. Зазначена сума податкового боргу виникла, як на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкової звітності (копії додаються), але не сплачених у визначених законом порядку, так і на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом за результатами проведення контрольно-перевірочних заходів. Відповідачу винесено податкову вимогу від 29.05.2017 №30457-17 на суму 1 685 425,50 грн., яку направлено відповідачу у визначений законом спосіб. Відповідно, на підставі ст.ст. 14, 20, 41, 95 ПК України наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 1 741 361,37 грн.

Ухвалою суду від 26.10.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У засіданні 22.11.2017 представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, з огляду на оскарження правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення №, на підставі якого виник податковий борг у представництва, до Вищого адміністративного суду України.

В задоволенні даного клопотання судом відмовлено.

Представником відповідача подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких той просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, з посиланням на те, що до позовної заяви не додано доказів надіслання податкової вимоги відповідачу, а рекомендоване повідомлення про вручення, копія якого додана до позовної заяви не є таким доказом, оскільки:

- згідно з даним повідомленням був отриманий відповідачем запит позивача про надання інформації, копію якого і додано до позовної заяви;

- на самому рекомендованому повідомлені присутній напис, зроблений скоріш за все позивачем, а саме «№15281/10/26-15», що є доказом того, що дане повідомлення якраз і стосується запиту позивача про надання інформації (вих. №15281/10/26-15-17-09-32 від 02.06.2017), а не податкового повідомлення;

- в одному поштовому повідомленні не може надсилатись декілька різних документів, якщо тільки не присутній опис вкладення у такий рекомендований лист, в якому чітко зазначено перелік документів, що вкладені в поштове відправлення(рекомендований лист).

На підставі вищевикладеного просив відмовити позивачу у задоволені його позову.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції КАС України.

Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ПП «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» (ідентифікаційний код 26612060) перебуває на податковому обліку у ГУ ДПС у м. Києві з 22.06.2011 року та є платником податків за основним місцем обліку.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.01.2017 відповідачем до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві подано звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 19.01.2017 за 2017 рік.

Відповідно до розділу ІІ даної декларації «Розрахунок суми орендної плати» річна сума орендної плати визначена платником у розмірі 637188,88 грн.

Крім того, податковим повідомленням-рішенням від форми Р від 08.09.2016 № органом ДФС збільшено грошове зобов`язання за платежем орендна плата за земельну ділянку з юридичних осіб у сумі 1151871,63 грн. та за штрафними санкціями у сумі 287967,90 грн.

Відповідач оскаржив дане податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.

З постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі №826/14694/16 за позовом ПП "Лінкмікс Холдінгс Лімітед" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення вбачається, що вказаним судовим рішення позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016. Постанова апеляційного суду набрала законної сили 15.05.2017, а відтак зобов`язання, що визначене даним податковим повідомленням рішенням є узгодженим.

Згідно даних облікової картки за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) за відповідачем виникла заборгованість у сумі 1 741 361,37 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вживав заходи з метою погашення податкового боргу відповідача.

В.о. заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві Л.Є Брицькою, 29.05.2017 винесено рішення №30457-17 про опис майна у податкову заставу, в зв`язку з чим до відповідача направлено лист від 02.06.2017 №15281/10/26-15-17-09-32 з проханням надати перелік майна з метою складання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави.

З метою погашення податкового боргу та на виконання вимог статті 59 ПК України, відповідачу 15.06.2017 вручено податкову вимогу №30457-17 від 29.05.2017, яка, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана уповноваженою особою відповідача.

Станом на день звернення позивача з даним позовом заборгованість у сумі 1 741 361,37 грн. відповідачем не погашена, що і змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Пп. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.3 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пп. 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України).

Пп 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

П. 41.2 ст. 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Згідно із п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі податкова декларація) документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

П. 54.1 ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

П. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

ПК України не містить норми про необхідність повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Тому орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України сформовано та направлено податкову вимогу №30457-17 від 29.05.2017. При цьому суд не бере до уваги аргументи відповідача щодо не вручення податкової вимоги, які викладені в запереченнях, оскільки останні не підтверджені належними доказами та не спростовують доказів вручення вимоги наданих позивачем.

Станом на час звернення позивачем до суду податковий борг відповідач добровільно не сплатив. Разом з тим, ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2020, 19.10.2020 судом витребувано у позивача належним чином засвідчені докази заявленого у справі до стягнення в судовому порядку податкового боргу (витяг з інтегрованої картки платника податків актуальний на час вирішення спору).

Після отримання даної ухвали представником позивача до суду подано клопотання про залишення позову без розгляду, з огляду на відсутність заявленого до стягнення податкового боргу у відповідача.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 ПК України.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

П. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Враховуючи, що відповідно до вимог статті 95 ПК України погашенню підлягає наявний податковий борг, проте з наданих пояснень представника позивача вбачається відсутність у ПП «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у м. Києві.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд зазначає, що за безпідставності заявлених суб`єктом владних повноважень позовних вимог та відсутності понесених учасниками страви витрат, вони розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у місті Києві до Постійного представництва «Представництво «Лінкмікс Холдінгс Лімітед» про стягнення податкового боргу, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак