Справа № 1.380.2019.000726
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 1.380.2019.000726
адміністративне провадження № К/9901/31491/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №1.380.2019.000726

за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року (прийняту у складі: головуючого судді Бруновської Н.В., суддів Матковської З.М., Шавеля Р.М.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі «Військова частина НОМЕР_1 »), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність командування Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати йому з 1 квітня 2018 року надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10% посадового окладу згідно з розпорядженням Міністра оборони України від 10 квітня 2018 року №207/у/2 як особі льотного складу, а саме фахівцю пошуково-рятувальної і парашутно-десантної служби, який є авіаційним рятувальником;

- зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 міста Броди нарахувати і виплатити позивачеві як особі льотного складу заборгованість з указаної надбавки і премії з 1 квітня 2018 року відповідно до зазначеного розпорядження Міністра оборони України;

- встановити і нарахувати указані надбавку і премію щомісячно згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про зміни до порядку виплат грошової надбавки за особливості проходження служби льотному складу частини».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить службу на посаді начальника сховища (старший укладач парашутів) рятувальної парашутно-десантної групи Військової частини НОМЕР_1 армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно своїх функціональних обов`язків виконує польоти в складі екіпажу на виконання пошуково-рятувальних робіт і аварійно-рятувальних повітряних робіт під час проведення польотів, тренувань, навчань, тощо. Позивач зауважує, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2017 року №547 "Про визначення персонального складу екіпажів на 2018 рік" військовослужбовці пошуково-рятувальних та парашутно-десантних служб, рятувальних парашутно-десантних груп (авіаційні рятувальники) відносяться до льотного складу екіпажу пасажирського і вантажного салону, яким належить виплачувати надбавку і премію відповідно до розпорядження Міністра оборони України від 10 квітня 2018 року №207/у/2. Також у позові ОСОБА_1 наводить перелік ряду інших нормативно-правових актів, з яких випливає, що його посада належить до посад льотного складу, а тому він має право на зазначені надбавку і премію.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року позов задоволено частково:

- суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати позивачеві з 1 квітня 2018 року надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10% посадового окладу згідно з розпорядженням Міністра оборони України від 10 квітня 2018 року №207/у/2;

- зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заборгованість з надбавок за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10% посадового окладу з 1 квітня 2018 року відповідно до розпорядження Міністра оборони України від 10 квітня 2018 року №207/у/2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції, проаналізувавши положення Правил виконання польотів державної авіації України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 5 січня 2015 року №2, Інструкції про класифікацію авіаційного персоналу державної авіації України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 5 січня 2015 року №3, наказу Міністра оборони України від 12 січня 2004 року №9 щодо переліку посад льотного складу, Переліку посад авіаційного персоналу Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 лютого 2018 року №40, витяги із наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2018 року №565, від 26 грудня 2018 року №188 "Про допуск льотного складу до польотів у 2019 році", від 2 січня 2019 року №1 "Про підтвердження класної кваліфікації льотним складом частини", дійшов висновку, що посада, яку займає позивач, відноситься до посад льотного складу, а тому ОСОБА_1 має право на отримання надбавки і премії відповідно до розпорядження Міністра оборони України від 10 квітня 2018 року №207/у/2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення і нарахування судом відповідних надбавки і премії щомісячно згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про зміни до порядку виплат грошової надбавки за особливості проходження служби льотному складу частини», суд першої інстанції зазначив, що вказані повноваження належать керівнику Військової частини НОМЕР_1 .

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 9 жовтня 2019 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач займає посаду начальника сховища (старший укладач парашутів) рятувальної парашутно-десантної групи військової частини НОМЕР_1 армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України з військово-обліковою спеціальністю (ВОС) - 212504Д. Згідно Переліку військово-облікових спеціальностей рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 13 грудня 2018 року №627, до спеціальностей аеромобільної техніки відноситься посада, визначена в пункті 3.1, а саме: військово-облікова спеціальність за номером ВОС 212. Тобто, відповідно до цього Переліку 212 це спеціальність аеромобільної техніки, а Д - для десантно-штурмових військ. З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов висновку, що посада позивача в рятувальній парашутно-десантній групі не є льотною військово-обліковою спеціальністю.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що посада ОСОБА_1 не відноситься до посад льотного складу згідно Переліку посад льотного складу, який має право виконувати польоти у складі екіпажів повітряних суден, авіації Збройних Сил України, військова служба на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, і Єдиних річних норм нальоту годин для нарахування вислуги років на пенсію на пільгових умовах льотному складу авіації, який має право виконувати польоти у складі екіпажів повітряних суден авіації Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12 січня 2004 року №9.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та відзивів (заперечень)

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року і залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року.

Скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права і наводить такі доводи:

- суд неправильно трактує наказ Міністерства оборони України № 2 (Правила виконання польотів державної авіації України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 5 січня 2015 року №2), в якому чітко визначено, що екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салонів. Оскільки посада позивача відповідно до наказів Міністерства оборони України від 5 лютого 2018 року №40 і від 31 жовтня 2018 року №550 віднесена до складу екіпажу салону (пасажирського, вантажного) повітряного судна, то, відповідно, вона належить і до посад льотного складу. Також зауважує, що рішення Міністерства оборони України від 24 квітня 2018 року №207/у/3 не встановлює виплату надбавок саме військовим льотчикам, а стосується всього льотного складу;

- посилається на положення наказу Міністерства оборони України від 25 лютого 2010 року у редакції наказу від 30 січня 2018 року №33 «Про деякі питання призначення пенсій та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, військова служба яких пов`язана зі стрибками з парашутом», яким визначено, що авіаційні рятувальники як особи льотного складу мають право на призначення пенсії на пільгових умовах;

- зауважує, що особливості щодо конкретної військово-облікової спеціальності не були покладені в основу оскаржуваних рішень відповідача.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить врахувати практику Верховного Суду в аналогічних спорах, викладену постанові від 25 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.000894 і у справі №1.380.2019.000895.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін. Звертає увагу на те, що згідно роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25 червня 2018 року №248/3966 прав на виплату оспорюваних у цій справі надбавки і премії мають військовослужбовці, які займають штатні посади льотного складу (за льотними військово-обліковими спеціальностями). Натомість посада позивача за його військо-обліковою спеціальністю відноситься до спеціальності аеромобільної техніки, тобто не є льотною спеціальністю, а тому позивач не має права на отримання оспорюваних надбавки і премії. Також відповідач вказує, що ОСОБА_1 з початку чергування не виконав жодного польоту на відповідному вертольоті, тобто виконував свої обов`язки «на землі». Крім того, Військова частина НОМЕР_1 вважає, що наявна у матеріалах справи льотна книжка не може бути доказом у справі, оскільки не затверджена посадовою особою відповідача.

Окрім іншого, Військова частина НОМЕР_1 вказує, що Перелік посад авіаційного персоналу Збройних Сил України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 5 лютого 2018 року №40, до якого апелює позивач, не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, а тому має рекомендаційний характер і, до того ж, визначає перелік посад авіаційного персоналу, а не посад льотного складу.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 займає посаду начальника сховища (старший укладач парашутів) рятувальної парашутно-десантної групи Військової частини НОМЕР_1 армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України.

Згідно з витягом із наказу №188 від 26 грудня 2018 року "Про допуск льотного складу до польотів у 2019 році" позивача допущено до виконання польотів на вертольотах Мі-8, Мі-24, Мі-2 всіх модифікацій в складі штатних екіпажів в якості авіаційного рятувальника.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 січня 2019 року №1 "Про підтвердження класної кваліфікації льотним складом частини" ОСОБА_1 визначено вважати таким, що підтвердив класну кваліфікацію "Авіаційний рятувальник 2 класу" у 2018 році та гідним отримувати протягом 2019 року, починаючи з 1 січня 2019 року, щомісячну грошову винагороду за класну кваліфікацію у розмірі 3% від його посадового окладу.

Також у матеріалах справи міститься льотна книжка ОСОБА_1 , в якій обліковано польоти позивача по роках та поденний облік польотів.

Рішенням Міністра оборони України №207/у/3 від 25 квітня 2018 року (у реквізитах якого також зазначено «До №207/у/2 від 10 квітня 2018року») вирішено військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу, з 1 квітня 2018 року виплачувати: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премію в розмірі 10% посадового окладу.

У відповіді від 16 липня 2018 року № 382/582 на рапорт позивача від 2 липня 2018 року щодо роз`яснення виплати вказаної надбавки і премії командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив, зокрема, таке: в листі тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 24 травня 2018 року №116/14/3/631/п з посиланням на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25 квітня 2018 року №207/у/3 визначаються загальні умови та порядок виплати вказаної надбавки та премії без зазначення переліку посад, які мають право на встановлення та виплату такої надбавки.

Позивач вважає, що ненарахування і невиплата йому надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10% посадового окладу є протиправною, оскільки така надбавка та премія належить йому як особі льотного складу, а саме: фахівцю пошуково-рятувальної і парашутно-десантної служби, який є авіаційним рятувальником, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі «КАС України», тут і далі в межах цього розділу у редакції, станом на час ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 57 Повітряного кодексу України екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салону, які під час польоту постійно виконують такі функції: 1) виконання процедур, передбачених керівництвом з льотної експлуатації повітряного судна; 2) обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряному судні та необхідного для виконання польотного завдання; 3) забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування.

Відповідно до частини другої цієї ж статті склад екіпажу визначається залежно від типу повітряного судна, характеристик і тривалості польоту, характеру операцій, для яких це повітряне судно призначене. Склад випробувального екіпажу визначається відповідно до авіаційних правил України щодо проведення випробувальних польотів. Поіменний список членів екіпажу визначається експлуатантом перед кожним польотом.

За частинами третьою-четвертою статті 57 Повітряного кодексу України мінімальна чисельність складу екіпажу повітряного судна встановлюється керівництвом з льотної експлуатації конкретного типу повітряного судна. Усі члени екіпажу належать до льотного складу.

Положеннями пункту 2.2 Інструкції про класифікацію авіаційного персоналу державної авіації України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 05 січня 2015 року №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2015 року №79/26524 (зі змінами на підставі наказу Міністерства оборони України від 31 жовтня 2018 року №550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 листопада 2018 року №1326/32778; далі «Інструкція №3»), визначено, що до льотного складу належать: члени екіпажу повітряного судна, а саме: льотний екіпаж повітряного судна та екіпаж салону (пасажирського, вантажного), в тому числі бортові механіки (провідники, радисти, оператори, спостерігачі, перекладачі тощо), персонал штатних пошуково-рятувальних і парашутно-десантних служб (груп) та штатних рятувальних парашутно-десантних (пошуково-рятувальних) груп; льотно-інструкторський склад; командно-льотний склад; льотно-випробувальний склад; науково-педагогічні працівники і викладачі закладів вищої освіти, посади яких передбачають виконання польотів; курсанти (слухачі) закладів вищої освіти, посади яких передбачають виконання польотів.

Згідно з пунктом 4.4 вказаної Інструкції для присвоєння класної кваліфікації авіаційного рятувальника 3, 2 і 1 класу, майстра допускаються фахівці пошуково-рятувальних і парашутно-десантних служб, рятувальних парашутно-десантних (рятувальних) груп суб`єктів державної авіації, які відповідають вимогам до рівня підготовки льотного складу для присвоєння класної кваліфікації авіаційного рятувальника, зазначеного в додатку 3 до цієї Інструкції.

Відповідно до Правил виконання польотів державної авіації України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 5 січня 2015 року №2, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 26 січня 2015 року №82/26527, (далі «Правила №2»), льотний склад - особи САД ДА (суб`єкти авіаційної діяльності державної авіації), які мають спеціальну підготовку і виконують функціональні обов`язки у складі екіпажу на борту повітряного судна у польоті (пункт 2 розділу І зазначених Правил).

До льотного екіпажу повітряного судна належать особи льотного складу, які виконують обов`язки з пілотування, навігації, бойового застосування та експлуатації повітряного судна під час польоту у кабіні повітряного судна, а саме: льотчики, льотчики-штурмани, льотчики-оператори, штурмани, курсанти і слухачі вищих навчальних закладів, бортові інженери, бортові техніки, бортові механіки, бортові радисти, бортові стрільці (пункт 2 розділу ІІ Правил №2).

До екіпажу салону (пасажирського, вантажного) належать особи льотного складу, які виконують обов`язки у салоні повітряного судна з обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряного судна та необхідного для виконання польотного завдання, забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування, а саме: бортові механіки, бортові провідники, бортові радисти, бортові оператори (спостерігачі, перекладачі тощо), фахівці штатних пошуково-рятувальних і парашутно-десантних служб (груп) та штатних рятувальних парашутно-десантних (пошуково-рятувальних) груп, які мають відповідну підготовку та допущені до виконання пошуково-рятувальних робіт (далі «авіаційні рятувальники»), а також інші особи авіаційного персоналу, які необхідні для експлуатації повітряного судна, його систем та обладнання у польоті (пункт 3 розділу ІІ зазначених Правил).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-IX, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до КАС України, зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу ІІІ «Перегляд судових рішень».

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями КАС України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.

Ключовим питанням для правильного вирішення цього спору є те, чи відноситься посада позивача до посад льотного складу з метою реалізації ним права отримувати надбавку і премію згідно розпорядження Міністра оборони України №207/у/2 від 10 квітня 2018 року.

Так, з аналізу статті 57 Повітряного кодексу України у комплексі з положеннями пунктів 2.2, 4.4 Інструкції №3, пункту 2 розділу І, пунктів 2, 3 розділу ІІ Правил №2, а також з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, які не були спростовані в суді апеляційної інстанції (щодо допуску позивача до виконання польотів на вертольотах Мі-8, Мі-24, Мі-2 всіх модифікацій в складі штатних екіпажів як авіаційного рятувальника, підтвердження його класної кваліфікації як особи льотного складу Військової частини НОМЕР_1 , облік польотів позивача по роках і днях згідно льотної книжки), Верховний Суд дійшов висновку, що поняттям "льотний склад" охоплюється як льотний склад льотного екіпажу повітряного судна, так і льотний склад екіпажу салону (пасажирського, вантажного) повітряного судна.

Отже, посада начальника сховища (старший укладач парашутів) рятувальної парашутно-десантної групи Військової частини НОМЕР_1 армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України, враховуючи також виконання позивачем обов`язків авіаційного рятувальника, в силу вимог вказаних нормативно-правових актів відноситься до посад «льотного складу».

Аналогічний підхід до визначення посад льотного складу, до яких віднесено також посади льотного екіпажу салону (пасажирського, вантажного) повітряного судна випливає зі сталої практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 25 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.000894, від 6 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.000895, від 6 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.000391, від 28 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.000532, від 5 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.000531, від 30 січня 2020 року у справі №1340/5348/18.

Водночас суд касаційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що посада ОСОБА_1 за військо-обліковою спеціальністю не є льотною спеціальністю, оскільки розпорядженням Міністра оборони України №207/у/2 від 10 квітня 2018 року нарахування і виплата відповідних надбавки і премії не поставлена у залежність від конкретної військо-облікової спеціальності військовослужбовця. Так, вказане розпорядження не містить будь-яких уточнень чи обмежень щодо переліку посад військовослужбовців, на які це розпорядження поширює свою дію, чи, навпаки, не поширює, тоді як відповідач не вправі обмежувати права особи на підставі власних трактувань указаного розпорядження.

Відтак Верховий Суд також вважає безпідставними посилання Військової частини НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо спірного питання, оскільки жодні роз`яснення (як ті, що спростовують відповідне право позивача, так і ті, що його підтверджують) не мають обов`язкового характеру, на відміну від законів та підзаконних актів, якими регулюються спірні правовідносини і яким надано оцінку Судом.

Натомість відповідач як суб`єкт владних повноважень у кожному випадку зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, чого у цьому випадку він не дотримався.

Окрім іншого, Верховний Суд також відхиляє доводи позивача щодо неналежності льотної книжки як доказу у справі, оскільки в силу статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Стосовно інших доводів сторін, то Верховний Суд їм оцінку не надає, оскільки вони жодним чином не вплинуть на результат вирішення цієї справи, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

За статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Отже, переглянувши оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, оскільки нею скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України у редакції, чинній до 8 лютого 2020 року, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року скасувати, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року залишити в силі.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду