Справа № 160/10456/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 160/10456/19

адміністративне провадження № К/9901/31639/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року (колегія у складі суддів Божко Л.А., Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.)

у справі № 160/10456/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів», Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради

про визнання дій протиправними та нечинним рішення, зобов`язання в чинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

25.10.2019 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів», Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, у якому просив:

- визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 № 625 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині п. п. 49, 50, 275, 288, 289, 290, 291 «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу», що є додатком до зазначеного рішення виконавчого комітету;

- визнати протиправними дії Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради та КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради щодо демонтажу частин об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі - зупиночних комплексів за адресами у м. Дніпрі: (1) пр. Д. Яворницького, біля б. 121; (2) вул. Магдебурзького права, біля б. 5/7; (3) пл. Соборна, біля б. 14г; (4) вул. Пастера, біля б. 12.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 (суддя Олійник В.М.) позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 № 625 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині п. 49, 50, 275, 288, 289, 290, 291 «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу», що є додатком до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 № 625. Визнано протиправними дії КП "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради щодо демонтажу частин об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі - зупиночних комплексів за адресами у м. Дніпрі: (1) пр. Д. Яворницького, біля б. 121; (2) вул. Магдебурзького права, біля б. 5/7; (3) пл. Соборна, біля б. 14г; (4) вул. Пастера, біля б. 12. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради відшкодування судових витрат у розмірі 3 421,00 грн; за рахунок бюджетних асигнувань КП "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради - відшкодування судових витрат у розмірі 3 421,00 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2020, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

19.11.2020 ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 24.11.2020 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права просив скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2020.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Зазначає, що він не є замовником встановлення тимчасових споруд, які були демонтовані, а лише орендує комунальну власність; суд апеляційної інстанції неправильно тлумачив положення Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок № 244), дійшов помилкового висновку, що позивач мав отримати паспорти прив`язки. Процедура оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд та вирішення питання щодо їх демонтажу знаходиться поза межами повноважень органів місцевого самоврядування, належить до компетенції Управління містобудування та архітектури міської ради. Законодавством не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження нормативних актів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з того, що ФОП ОСОБА_1 у касаційній скарзі загально покликається на п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, не конкретизує норму (и) Порядку № 244, яка, на його думку, була неправильно застосована судом апеляційної інстанції та у чому полягає її (їх) неправильне застосування; не визначає проблемне питання, відповідь на яке потребувало б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права, та не висловлює свою думку щодо того, як відповідна норма підлягає застосовуванню.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Зважаючи на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути ФОП ОСОБА_1 .

Зазначене не позбавляє позивача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/10456/19 повернути скаржнику.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач В.М. Кравчук