Справа № 640/17258/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватногоо виконавця Виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Крайчинського С.С., що полягає у неповідомленні його, як заставодержателя, про звернення стягнення на заставлене майно, також, визнати протиправною постанову приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03.06.2020 та про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 17.06.2020, крім того, визнати протиправними дії приватного виконавця, які полягають у несвоєчасному поданні заявки на реалізацію приміщення нотаріальної контори, та у несвоєчасному і з порушеннями поданні заявки на реалізацію заставленого майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, оскільки він не є стороною виконавчого провадження, розгляд даного позову відноситься до юрисдикції адміністративного суду, отже підстави для застосування положень п.1 ч.1 ст.238 КАС України відсутні.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, що, відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи, при цьому, представником третьої особи - ПАТ "УкрСиббанк" - подано суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з їх несвоєчасним повідомленням та проведення подальшого розгляду справи в режимі відеоконференції, яку провести у Харківському окружному адміністративному суді.

Колегія суддів вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, в клопотанні зазначено, що ухвалу про відкриття провадження у справі отримано ними за день до судового розгляду, тобто, 24.11.2020.

Разом з тим, як вбачається зі зворотнього поштового повідомлення про вручення кореспонденції, її отримано ПАТ "УкрСиббанк" 19.11.2020.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 195 КАС України суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Отже, прийняття рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язкового проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони, якщо відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

При цьому, відповідне клопотання має бути подано до суду не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання (ч.2 ст.195 КАСУ).

Колегія суддів вважає, що участь заявника в судовому засіданні не є обов`язковою, а матеріали справи є достатніми для вирішення спірного процесуального питання.

Так, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2019 між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Доценко А.М., згідно якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики в іпотеку об`єкт нерухомого майна - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №32511148.

На примусовому виконанні у приватного виконавця Крайчинського С.С. перебувало виконавче провадження №61531581 з примусового виконання виконавчого листа № 524/7048/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме вищезазначеного приміщення нотаріальної контори в рахунок погашення заборгованості перед АТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором споживчого кредиту.

В своєму позові позивач вказує на протиправність постанови приватного виконавця про арешт майна від 03.06.2020 з огляду на те, що його, як іпотекодержателя об`єкта нерухомого майна , не було належним чином повідомлено.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний позов має розглядатись тим судом, який видав виконавчий лист, відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У п. 1 ч. 1 ст.3 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення підлягають примусовому виконанню, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно із ч. 1 ст.14, ч. 1,2 ст. 15 цього Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, п.6,8 ч.3 ст.18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

За ч.ч.1,2 ст. 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В свою чергу, частина 1 статті 287 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як установлено судом, позивач не є стороною виконавчого провадження № 61531581, в якому приватним виконавцем прийнято спірну постанову про накладення арешту та звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до ч.1 ст.287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 815/2255/16 та від 27 березня 2019 року в справі № 823/359/18, від 05 червня 2019 року в справі № 917/2267/14, від 03 липня 2019 року в справі № 826/14603/17 та у постанові Верховного суду №320/6459/19 від 20 травня 2020 року.

При цьому, посилання суду першої інстанції на правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі №826/5195/17 та від 14 листопада 2018 року в справі № 820/4242/17, є помилковими з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених п.1 ч.1 ст.238 КАС України підстав для закриття провадження в даній адміністративній справі.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк