Справа № 340/2309/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 340/2309/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року (суддя 1-ї інстанції татаринов Д.В.) у справі №340/2309/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та надані до Головною управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених ч військової служби, га деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницькою складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонд України в Кіровоградській області нову довідку про розмір грошовою забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 №2011-XII та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницькою складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та надані до Головною управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницькою складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Кіровоградській обласний військовий комісаріат підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 №2011-XII та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України віл 30 серпня 2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницькою складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Стягнуто з Кіровоградського обласного військового комісаріату (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень, вісімдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень, нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Позивач не погодившись з рішенням суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є реальними, підтверджені документально, відповідають умовам договору та є співмірними зі складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг і виконаних робіт, значенням справи для позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати судового збору за подання апеляційної скарги.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді не є співмірними по відношенню до складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір заявлених витрат є завищений. Також суд дійшов висновку, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Крім того, дана адміністративна справа є типовою, а зміст позовних вимог та їх правове обґрунтування переважно базується на висновках Верховного Суду у зразковій справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами частини 1, пункта 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення частин 3, 4 цієї правової норми визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 6 та 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 вказаної правової норми передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що суд не наділений правом, а зобов`язаний при вирішенні питання про розподіл судових витрат врахувати зазначенні у частині 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України обставини.

При цьому, обмеження щодо здійснення судом перевірки дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України тільки за умови подання відповідного клопотання іншою стороною, не звільняє суд від обов`язку, закріпленого у частині 9 статті 139 цього кодексу.

Саме на виконання наведених положень судом першої інстанції враховано пов`язаність витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення, з розглядом справи та обґрунтованість таких витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено 840,00 грн. судового збору (а.с.9); витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 6000,00 грн. (а.с. 20).

Вказана сума на професійну правничу допомогу сплачена позивачем адвокату Хомичу І.О. згідно з квитанцією від 27 квітня 2020 року на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт із деталізованим розрахунком наданих послуг за договором, проведених адвокатом при підготовці та поданні відповідного позову до суду (а.с.20-22). Відповідно до Акту прийому-передачі надання правничої допомоги №1/20 від 22 червня 2020 року та Додатку 1 до нього, адвокатом позивачу надані такі послуги:

надання консультацій та узгодження правової позиції (1 год 500 грн.);

аналіз нормативно-правових актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців (1 год 500 грн.);

первинний аналіз документів щодо встановлення та перерахунку пенсії, які надані Замовником (1 година - 500 грн.);

отримання доказів для позовної заяви, їх аналіз та систематизація, виготовлення копій документів (1 год 500 грн.);

підготовка та подання адвокатських запитів (1 година 1000 грн.);

аналіз позиції відповідача за його відповіддю на адвокатський запит та визначення правової позиції позовної заяви (2 год- 1000 грн.);

підготовка та подання позовної заяви (2 години 2000 грн.) (а.с. 21-22).

Так, на переконання апеляційного суду, послуги адвоката як: аналіз нормативно-правових актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців (1 год 500 грн.), первинний аналіз документів щодо встановлення та перерахунку пенсії, які надані Замовником (1 година - 500 грн.); отримання доказів для позовної заяви, їх аналіз та систематизація, виготовлення копій документів (1 год 500 грн.), є частиною етапу підготовки та подання позовної заяви до суду, на які адвокат за актом витратив 2 години.

В матеріалах справи відсутні докази направлення адвокатського запиту відповідачу, так само, як і отримання відповіді на такий запит, що виключає безпідставне включення відповідних розрахунків до акту виконаних робіт.

Разом з цим, відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень за даними яких, мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в тому числі рішення Верховного Суду у зразковій справі) з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові позивача, спрощували роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. Надаючи оцінку співмірності витрат на представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що предмет спору у цій справі не є складним, не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних та аналізу первинних документів, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Дана адміністративна справа є типовою, а зміст позовних вимог та їх правове обґрунтування переважно базується на висновках Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19 (провадження №Пз/9901/20/19).

В апеляційній скарзі позивачем не наведено будь-яких доводів щодо помилковості висновків суду щодо розміру витрат, які підлягають до стягнення.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. є законним та обґрунтованим.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в апеляційній скарзі просив суд змінити рішення суду від 28.08.2020 року виключно в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, заявник не оскаржував рішення суду в частині задоволених судом позовних вимог.

Так, вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних вимог, відтак не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Водночас, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань).

Тобто, оскаржуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в частині здійсненого судом розподілу судових витрат позивача не зобов`язано було сплачувати судовий збір, що виключає можливість здійснення розподілу судових витрат в порядку, що передбачений ст. 139 КАС України, та стягнення на користь скаржника судового збору за подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі №340/2309/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак