Справа № 463/11149/20
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/232/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді Шеремети Г.І.
з участю секретаря судових засідань Козак О.В.
представника позивача Мельник О.В.
відповідача ОСОБА_1 (FARHAD AMІRI)
представник відоповідача Голубця Н.Й.
перекладача Вишневської Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення іноземця, а також його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:
Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом, просив примусово видворити громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України. Затримати громадянина громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в складі групи осіб, спільно з громадянином Ірану ОСОБА_3 вчинив незаконне, поза пунктами пропуску, в межах 661 прикордонного знаку, територія Карівської сільської ради Сокальського району Львівської області, перетинання державного кордону з України в Республіку Польща та в зворотньому напрямку в межах 668 прикордонного знаку з Республіки Польща в Україну, внаслідок чого був затриманий 20 листопада 2020 року о 07.30 год. прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Львівського прикордонного загону.
21 листопада 2020 року про затримання громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Посольство Республіки Іран в Україні та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.
23 листопада 2020 року Сокальським районним судом Львівської області громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України потрапив легальним шляхом у листопаді 2020 року через пункт пропуску «Бориспіль».
Знаючи про можливість легально в`їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. 23.11.2020 відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яке громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виконати не в змозі у зв`язку з відсутністю коштів та документа, який надає право на перетинання державного кордону. Родинні зв`язки у відповідача на території України та кошти, зокрема на придбання квитків і оплати інших пов`язаних з цим послуг, відсутні. Україну відповідач розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи з метою пошуку кращих умов проживання. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом, який просить задоволити.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові мотивів.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову в частині затримання відповідача не заперечив, однак заперечив проти видворення останнього, оскільки його особу не встановлено на даний час та відповідач має намір звернутись до компетентних органів України щодо надання йому статусу біженця, оскільки на Батьківщині йому загрожує небезпека.
Відповідач в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в складі групи осіб, спільно з громадянином Ірану ОСОБА_3 вчинив незаконне, поза пунктами пропуску, в межах 661 прикордонного знаку, територія Карівської сільської ради Сокальського району Львівської області, перетинання державного кордону з України в Республіку Польща та в зворотньому напрямку в межах 668 прикордонного знаку з Республіки Польща в Україну, внаслідок чого був затриманий 20 листопада 2020 року о 07.30 год. прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Львівського прикордонного загону.
На підставі протоколу про адміністративне затримання від 20.11.2020 року відповідача поміщено у ПТТ Львівського прикордонного загону.
21 листопада 2020 року про затримання громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Посольство Республіки Іран в Україні та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.
23 листопада 2020 року Сокальським районним судом Львівської області громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
У відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, судом встановлено, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу та на підставі яких він може вибути з території України, коштів для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має.
Крім того, представлені позивачем документи свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п.12 р. ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для ідентифікації особи відповідача.
Поряд з цим суд вважає передчасною вимогу про видворення, оскільки особу відповідача встановлено по копії документа, що посвідчує особу, так як оригінал відсутній, що відтак вимагає ідентифікації особи відповідач по належних документах. Крім того, з наданих в судовому засіданні пояснень судом встановлено, що відповідач має намір звернутись до компетентних органів України щодо надання йому статусу біженця, оскільки на Батьківщині йому загрожує небезпека.
Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення іноземця, а також його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити частково.
Затримати громадянина громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації.
В решті вимог відмовити.
Строк дії рішення в частині затримання іноземця становить 06 місяців з часу його фактичного затримання: з 07 год. 30 хв. 20.11.2020 року до 07 год. 30 хв. 20.05.2021 року.
Роз`яснити позивачу, що у відповідності до положень ч.11 ст.289 КАС України, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішення суду у відповідності до ч.3 ст.288, ч.16 ст.289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та проголошено 24 листопада 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.