Справа № 420/323/19
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 09.11.2020
ЄУ № 420/323/19
Провадження №2-а/942/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання незаконними дії та бездіяльності відповідача, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визнати незаконними дії та бездіяльність відповідача у справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності за постановою відповідача АПО18 № 162121 від 12.02.2019; скасувати постанову відповідача АПО 18 № 162121 від 12.02.2019 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.02.2019 він керував автомобілем, який рухався з смт Новопсков Луганської області в бік с. Новорозсош Новопсковського району, після чого був протиправно зупинений патрульними поліцейськими Новопсковського ВП ГУНП, оскільки причина зупинки була вигадана - начебто в автомобілі водія не світять габаритні вогні в темний час доби. Коли позивач заявив патрульним поліцейським, що зупинка автомобілю була неправомірною, вони почали безпідставно звинувачувати його, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та вчиняти інші неправомірні дії, з приводу чого позивач ОСОБА_1 звернувся з повідомленням про правопорушення патрульних поліцейських. 12.02.2019 позивач був запрошений до Новопсковського ВП ГУНП, де отримав постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. На заперечення позивача, що він не буде підписувати вказану постанову та вимагає адвоката, його попередили, що можуть затримати в порядку адміністративного провадження, після чого позивач був вимушений отримати оскаржувану постанову. Позивач вважає, що в його діях виключається вина, яка є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки він скористався своїм правом звернутися до органу поліції з повідомленням про вчинення патрульними поліцейськими правопорушень, які порушують права та інтереси позивача. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач виніс зазначену постанову в порушення ч. 1 ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом та ч. 2 цієї статті, за якою провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 30.07.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 скасовано ухвалу суду від 30.07.2019, справу направлено до Новопсковського районного суду Луганської області для продовження розгляду.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.09.2020 розгляд адміністративної справи призначено на 02.10.2020.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.10.2020 замінено відповідача по справі дільничного офіцера підрозділу сектору превенції Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Бурдіна Олександра Павловича на Новопсковський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області. Витребувано в Новопсковському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області оригінал постанови серії АПО18 № 162121 від 12.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. Розгляд справи відкладено до 12.10.2020.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху через невідповідність ст. ст. 160, 161 КАС України та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.11.2020 продовжено розгляд справи, судове засідання призначено на 09.11.2020.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

За приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії АПО18 № 162121 від 12.02.2019 - ОСОБА_1 11.02.2019 о 22 год 24 хв здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме - зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що його зупинили співробітники поліції та запропонували, щоб він надав хабар в сумі 1000 доларів США, але факт неправомірних дій працівником поліції не підтверджений. ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Оскаржувана постанова не містить відомостей - чи здійснювався 11.02.2020 виїзд працівників поліції на місце події після повідомлення позивача на спецлінію «102» про вчинення відносно нього протиправних дій з боку працівників патрульної поліції, крім того у постанові зазначено, що протиправні дії працівника поліції не підтверджені, а тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що дії позивача повинні б були кваліфікуватися відповідачем за статтею 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Згідно із статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Будь-яких відомостей про отримання позивачем повідомлення про час розгляду справи та про те, що він був своєчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, яка розглядалася відносно нього, суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач не був обізнаний про час та дату розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, у постанові від 03.04.2018 у справі № 156/404/17.

Крім того, доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, зокрема, відповідачем зазначено, що в Новопсковському ВП ГУНП в Луганській області оригінал постанови серії АПО18 № 162121 від 12.02.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП відсутні, що підтверджується відповідною інформацією Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області №12306/111/40-2020 від 12.10.2020.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії АПО 18 № 162121 від 12.02.2019 року, винесену дільничним офіцером підрозділу сектору превенції Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області лейтенантом поліції Бурдіним О.П., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Чалий