Справа № 344/12703/20
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/328/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Осадци М.З.

позивача ОСОБА_1

та представника відповідача Грінченко Д.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.09.2020 звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що згідно постановою серії ЕАМ №3150729 від 17.09.2020 інспектора поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Рохіна Юліана Васильовича, його було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за зупинку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території, автомобілем марки Peugeot, модель 2008, державний номер НОМЕР_1 з примусовою евакуацією автомобіля на спеціальний майданчик. Однак, наведене у оскаржуваній постанові не відповідає фактичним обставинам справи.

У його діях відсутня суб`єктивна сторона ч.3 ст. 122 КУпАП. Винних дій він не вчиняв, оскільки не блокував заїзду/виїзду з прилеглої території. Зазначив, що в обідню пору доби , 27.09.2020 попередньо переконавшись у відсутності дорожніх знаків 3.34. « Зупинка заборонена», 3.35 « стоянку заборонено» та заборонних дорожніх розміток, здійснив зупинку автомобіля по вул. Незалежності, біля пішохідної зони (тротуару) прилеглої до будинку №150 А по правому краю проїзної частини ( якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасника дорожнього руху).

Тротуар обабіч нього, з невеликими проміжками один від одного, по периметру лицьової частини прилеглої до багатоповерхівки був вкритий сферичними бетонними, великого розміру півкулями, пофарбованими в жовтий колір. За також конструкцією через тротуар , на достатньо великій відстані ( близько 10 метрів) знаходились чи то складські чи то підвальні приміщення. За таких обставин, припустити, що це виїзд з гаражів та, що це гаражі, йому не представилось можливим.

Додатково зазначив, що коли він здійснив зупинку, по даній локації були припарковані і інші транспортні засоби, а сама відстань від приміщень першого поверху багатоповерхівки дозволяла здійснити об`їзд його автомобіля з обох сторін.

Також вважає, що вчинене ним діяння не підпадає під кваліфікацію адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Адже в даному випадку, в`їзду чи виїзду безпосередньо до прилеглої (прибудинкової території) двору чи стоянки автомобілів ним перекрито не було, відповідно суттєвих перешкод дорожньому руху не створено. Замір відстані на місця вчинення правопорушення під час його вчинення, щоб підтверджувало б факт зупинки автомобіля більш ніж за 10 метрів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, зроблено не було.

Також, з відеозаписів боді-камери поліцейського не встановлено, що автомобіль суттєво перешкоджав дорожньому руху, так як жодних інших транспортних засобів на ньому не зафіксовано, щоб в свою чергу слугувало можливості для примусової експлуатації автомобіля на спеціальний майданчик.

Від відповідача надійшов відзив, де зазначено про безпідставність позову, а також те, що з переглянутого відео із нагрудної боді-камери відповідача, чітко вбачається, що транспортний засіб Peugeot, модель 2008, державний номер НОМЕР_1 припаркований з явними порушеннями ПДР, зокрема п.п.15.9 «и», а саме на відео переглядається, що неподалік даного транспортного засобу (явно, що не менш як 10 м), знаходиться арка через яку здійснюється в`їзд/виїзд до прибудинкової території, а також вказаний транспортний засіб був припаркований таким чином, що перешкоджав в`їзду до гаражного приміщення

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, які викладені у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Додав, що в`їзду чи виїзду безпосередньо до прилеглої (прибудинкової) території двору чи стоянки автомобілів ним перекрито не було, відповідно суттєвих перешкод дорожньому руху не створено.

Представник відповідача просив у позові відмовити через безпідставність.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. ч.3 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно оскаржуваної постанови серії ЕАМ №3150729, від 17.09.2020 року, що складена інспектором - лейтенантом поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Рюхіним Юліаном Васильовичем, ОСОБА_1 по вул.. Незалежності 150 А в м. Івано-Франківську припаркував транспортний засіб Peugeot н.з. НОМЕР_1 , тобто здійснив зупинку/стоянку такого ТЗ ближче 10 м від виїзду з прилеглої (прибудинкової) території в наслідок чого даний ТЗ створював суттєво перешкоду руху інших транспортних засобів, чим порушував п.п.15.9«и» ПДР. У зв`язку з чим на нього накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Також, згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.09.2020 вказаний вище транспортний засіб був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Так, суд звертає увагу, що відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Частиною 3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання перевага в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліцій що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «з» пункту 2 частини 3 статті 265-4 КУпАП визначено, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до пункту 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення відповідачем здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки.

Підпунктом «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка транспортного засобу забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду в обидва боки.

Разом з тим, доказів того, що відповідачем здійснювався замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до арки будинку, матеріали адміністративної справи не містять.

Стосовно твердження представника відповідача, що відеозапис з нагрудної боді-камер відповідача, є належним доказом, що неподалік данного ТЗ (явно, що менш як 10м), знаходиться арка через яку здійснюється вїзд/виїзд до прибудинкової території, а також те що транспортний засіб був припаркований таким чином, що перешкоджав вїзду до гаражного приміщення, є недоведеними, адже така фіксація не містять інформації, що автомобіль розташовано безпосередньо на місці виїзду з прилеглої території, а навпаки замір певної відстані від безпосереднього виїзду з прилеглої території, відповідачем взагалі не здійснювався.

Також суд, бере до уваги правову позицію Верхового Суду, викладеної у постановах від 08.02.2018р. у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 р. по справі № 216/5226/16-а, відповідно до якої належним доказом такого правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень - відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду відзиву на позов, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення Позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3150729, від 17.09.2020є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, доведення при оскарженні протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, з врахуванням ч.2 ст.77 КАС України покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач не виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 221, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3150729, від 17.09.2020 року, що складена інспектором - лейтенантом поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Рюхіним Юліаном Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський.

Суддя Польська М.В.