Справа № 200/8993/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 р. Справа№200/8993/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, 41, ) про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є отримувачем страхових виплат.

01.11.2006 року обласною травматологічною МСЕК м. Донецька була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 60% безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК за № 113137 та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою від 11.03.2019 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач перебував на обліку як тимчасово переміщена особа та отримував страхові виплати.

З липня 2016 року потерпілому щомісячні страхові виплати були припинені на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Бахмутської міської ради.

14.03.2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою та пакетом документів до Бахмутського міського відділення за продовженням раніше призначених щомісячних страхових виплат як тимчасово переміщена особа. На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Бахмутської міської ради страхові виплати продовжені з місяця в якому надійшла заява та виплачуються по теперішній час. Заборгованість по страховим виплатам позивачу не виплачена.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати заборгованості по страховим виплатам за період з липня 2016 року по лютий 2019 року є протиправною та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2019 року,

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2019 року.

Ухвалою від 01 жовтня 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22 жовтня 2020 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивував наступним.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Працював на шахті «Кондратівка» в м.Горлівка. Має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що отримане 28.04.1987 р. Згідно довідки МСЕК від (Ч.11.2006 р. серія ДОП-04 № 053836, потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 60% та З група інвалідності, безстроково.

З 14 лютого 2002 року позивач знаходився на постійному обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні ВД Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центрально-Міському районі м.Горлівки в Донецькій області, на території, де органи державної влади здійснювали свої повноваження в повному обсязі до набуття чинності розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р (із змінами).

Потерпілий ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01.09.2014 р. по 30.06.2016 р. у Бахмуїському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Потерпілому було проведено перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2014 року (виплачені у січні 201.5 року). Заборгованість по раніше призначеним, але не виплаченим страховим виплатам за період з червня 2014 року по серпень 2014 року виплачена у жовтні 2015 року.

З 01.07.2016 року Бахмутським міським відділенням припинено нарахування щомісячних страхових виплат на підставі постанови КМУ від 14.03.2016 р. № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради, довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 скасована.

Позивач до уповноваженого органу не звертався, довідку ВПО не перереєстрував.

Тому довідка від 28.04.2015 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції видана па ім`я ОСОБА_1 є недійсною

Право позивача на отримання страхових виплат є безумовним та не заперечується відповідачем. Однак, він уточнює, що позивач може реалізувати своє право на отримання страхових виплат виключно після прийняття його на облік відповідному органі виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України за місцем фактичного проживання.

За період з липня 2016 року по березень 2019 року ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа до відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду не звертався, та страхові виплати не отримував. Управління зазначає, що це кваліфікується, як власна бездіяльність. Позивач самостійно не виявив бажання, та не здійснив належних дій, встановлених законодавством для отримання страхових виплат на протязі майже 3 років. Окрім цього, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, вважає, що позивачем був порушений строк звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного відповідач вважає, що Управління припинило виплату страхових сум позивачу з 01 липня 2016 року в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22 жовтня 2020 року відповідач надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 28 жовтня 2020 року суд задовольнив клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 26 листопада 2020 року о 10 год.00 хв.

26 листопада 2020 року позивач надав через канцелярію суду уточнений адміністративний позов, в якому просить

визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) щодо не нарахування та невиплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з липня 2016 року по лютий 2019 року включно.

зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з липня 2016 року по лютий 2019 року включно.

26 листопада 2020 року позивач у призначене судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

З метою запобігання поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб суд зазначає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Щодо строку звернення до адміністративного суду. Позивач у позовній заяві просить поновити строк звернення з адміністративним позовом до суду для вирішення спору.

Статтею 47 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 1105-XIV, передбачено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно із ч.4 ст.47 Закону 1105, виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

За таких обставин, позивач має беззаперечне право на отримання страхових виплат, як особа, що втратила працездатність від професійного захворювання, з часу первинного призначення страхових виплат. Норми статті 47 Закону №1105-XIV гарантують позивачу право виплати страхової суми без обмеження протягом будь-якого строку (оскільки інвалідність встановлено безстроково) та не ставлять в залежність від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Щодо суті позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 08.07.2000 року Калінінським РВ Горлівського УМВС України у Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідач - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є юридичною особою і суб`єктом владних повноважень, адреса 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, 41.

11 березня 2019 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка № 1419- від 11.03.2019 року (а.с.14)

ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01.09.2014 р. по 30.06.2016 р. у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Потерпілому було проведено перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2014 року (виплачені у січні 2015 року).

З 01 липня 2016 року позивачу щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області були припинені відповідно до постанови №0503/7132/7132/23 від 14.07.2016 року згідно постанови КМУ від 14.03.2016 року № 167 (а.с.36).

Також відповідно до постанови Фонду №0503/7132/7132/23 від 05.09.2016 року щомісячні страхові виплати позивачу були припинені згідно листа УПСЗН Бахмутської міської ради від 02.09.2016 року №12/2591 (а.с.42).

на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради (протокол комісії від 25.08.2016 року № 8) довідка ВПО ОСОБА_1 визнана не дійсною.

В березні 2019 року позивач повторно звернувся із заявою до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якій просив продовжити йому раніше призначені страхові виплати.

На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол від 26.03.2019 № 12) страхові виплати позивачу продовжені з місяця, в якому надійшла заява та виплачується по теперішній час.

Позивач, через свого представника, звернувся із запитом до Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про виплату заборгованості за період з липня 2016 року по лютий 2019 року.

Листом від 19 травня 2020 року № 18.03.1/1868 Бахмутське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, у відповідь на запит представника позивача, повідомило про те, що позивачу з липня 2016 року припинені страхові виплати на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи позивача визнана недійсною. Стосовно суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, вказало на те, що вони виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабміном, який на сьогоднішній день відсутній. З приводу розміру заборгованості було рекомендовано звернутись до Горлівського міського відділення у Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке перереєструвалось на підконтрольній території України, в якому саме і знаходиться справа позивача як потерпілого. (а.с.15).

Із довідки «Про доходи», що видана на ім`я позивача Бахмутським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19 травня 2020 року № 18.03.1/1869 вбачається, що з липня 2016 року по лютий 2019 року страхові виплати позивачу не нараховувались та не виплачувались. З березня 2019 року позивач отримує страхові виплати.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність припинення нарахування та виплати позивачу сум страхових виплат за період з липня 2016 року по лютий 2019 року включно.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. При цьому основи соціального захисту, а також форми і виді пенсійного забезпечення, визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Зокрема, з огляду на положення статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Разом з цим, положення частини 1 статті 27 цих же Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Отже, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування вичерпних випадків припинення таких страхових виплат, як страхові виплати, не передбачають, але встановлюють, що вони можуть бути передбачені іншими законами.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII).

Згідно статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України: 2) на весь час. протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого: 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку: 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми: 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Також суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, хоча припинення страхових виплат могло мати місце й в інших випадках, передбачених іншим законом, воно можливе виключно на підставі рішення Фонду соціального страхування або за рішенням суду.

Суд зазначає, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, в силу положень статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Проте будь-яких положень щодо незастосування до внутрішньо переміщених осіб Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у собі не містить, а положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Закону України "Про боротьбу з тероризмом" не містять вказівок про те, що ці закони є спеціальними по відношенню до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Суд констатує, що Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Закон України "Про боротьбу з тероризмом" не визначає жодної спеціальної підстави для припинення виплати особі будь-якого виду соціальної виплати, у тому числі і страхові виплати, як і не наділяє органи фонду соціального страхування України правом не приймати рішення у випадку наявності підстави для припинення страхових виплат, як це прямо встановлено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і тим більше, не встановлює права вчинити це автоматично на підставі інформації, отриманої від управління праці та соціального захисту населення, Держприкордонслужби або іншого державного органу про відсутність внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання чи про її повернення до покинутого місця проживання і не повернення назад.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені саме Конституцією та законами України.

Разом з тим реалізація прав позивача (на отримання заборгованості по страховим виплатам) була обмежена положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, що не відповідає та суперечить Конституції України.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат, суд вважає таким, що не мало ознак "законності". Тому, суд не бачить необхідним перевіряти дії фонду соціального страхування на предмет того чи переслідували вони легітимну мету: публічні або ж суспільні інтереси, а також чи було втручання у право на мирне володіння своїм майном пропорційним поставленій меті. Встановлення судом відсутності "законності втручання", тобто вчинення дії не у спосіб, що встановлений законом, є окремою підставою, яка вказує на те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідачем протиправно не призначено позивачу допомогу при народженні дитини, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з липня 2016 року по лютий 2019 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по страховим виплатам за період з липня 2016 року по лютий 2019 року включно.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) щодо не нарахування та невиплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з липня 2016 року по грудень 2019 року включно.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з липня 2016 року по лютий 2019 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) .

Повний текст рішення складено та підписано 26 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков