Справа № 200/8280/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року справа №200/8280/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 р. (у повному обсязі складено 9 жовтня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/8280/20-а (головуючий І інстанції суддя Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.09.2020 року звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 року ВП № 61866506, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем та вирішити питання судових витрат (а.с. 1-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2020 року у справі № 200/8280/20-а у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 104-106).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що вона ніколи не проживала у м. Києві, починаючи з 18.12.1998 року та по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів у банківських установах м. Києва не має. Крім того, зазначає, що вона є безробітною та стоїть на обліку у центрі зайнятості та здійснює відвідування центру зайнятості, що унеможливлює проживання у м. Києві.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З урахуванням викладеного вважає, що оскаржена постанова прийнята неправомірно.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

07 жовтня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений договір № 13377/0008XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. За цим договором позивачу відкрито поточний рахунок та надано кредитний ліміт у розмірі 5000,00 гривень (а.с. 63-64).

10 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за період з 22 лютого 2018 року по 15 листопада 2019 року в сумі 12307,34 гривень (а.с. 65-66).

У виконавчому написі зазначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (стягувач) до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Р.В. подана заява від 23.03.2020 року № 1105/ПВ/20 про примусове виконання рішення. Згідно заяви стягувач просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості. В додатках до заяви вказані: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису, копія довіреності представника стягувача (а.с. 61-62).

17 квітня 2020 року приватним виконавцем Клименком Романом Васильовичем на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» від 23.03.2020 року № 1105/ПВ/20, в якій також як і виконавчому написі вказано дві адреси позивача (м. Маріуполь Донецької області та м. Київ), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61866506 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у сумі 12307,34 гривень (а.с. 70-71).

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 61866506 направлена позивачу на адресу реєстрації та на адресу місця проживання, однак постанова про відкриття виконавчого провадження не отримана позивачем ні за адресою реєстрації, ні за адресою проживання, що підтверджується копією конверту з довідками про причини повернення конвертів (а.с. 72-75).

17 квітня 2020 року приватним виконавцем Клименком Р.В. винесена постанова про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61866506 про накладення арешту на грошові кошти позивача, що містяться на рахунках у банках (а.с. 84).

Постанова про арешт коштів прийнята до виконання АТ «ПУМБ» та 23.04.2020 року накладено арешт на рахунки відкриті в банківській установі, що підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 24.04.2020 року Реф. 116/4480-62/07БТ (а.с. 86).

У зв`язку з блокуванням банківських рахунків, позивач звернулась з заявою до приватного виконавця Клименка Р.В. щодо отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника (а.с. 11-12).

Листом від 29.07.2020 року приватний виконавець Клименко Р.В. направив на адресу ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 13).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови від 17.04.2020 року ВП № 61866506 про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII окреслено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Унормуванням пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено: підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих написів нотаріусів.

За змістом пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами частини 1 п. 1 статті 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону 1404-VIII).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 56 Закону 1404-VIII).

Частиною другою статті 56 Закону 1404-VIII передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вже зазначалось раніше, 10 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за період з 22 лютого 2018 року по 15 листопада 2019 року в сумі 12307,34 гривень (а.с. 65-66).

В виконавчому написі зазначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (стягувач) до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Р.В. подана заява від 23.03.2020 року № 1105/ПВ/20 про примусове виконання рішення. Згідно заяви стягувач просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості. В додатках до заяви вказані: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису, копія довіреності представника стягувача (а.с. 61-62).

В заяві про примусове виконання рішення Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс вказало, що місцем проживання позивача є: м. Київ, просп. Лобановського Валерія, 15, Київська обл., 03118 (а.с. 61).

Виконавчі дії згідно з частиною першою та другою статті 24 Закону № 1404 провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За визначенням статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання фізичної особи відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина 6 статті 29 Цивільного кодексу України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

З кредитного договору від 07 жовтня 2013 року № 13377/0008XSGF, укладеного між Публічним акціонерним товариством Платинум Банк та ОСОБА_1 , вбачається, що адресою реєстрації є АДРЕСА_1 (а.с. 63-64).

Апелянт вказує, що зареєстрована з 18.12.1998 року у м. Маріуполь. Також вказує на те, що є безробітною та стоїть на обліку у центрі зайнятості та здійснює відвідування центру зайнятості, тобто фізично не може проживати у м. Києві.

Однак, з огляду на норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа постійно проживає за даною адресою.

З довідки Маріупольського МЦЗ від 12.08.2020 року вбачається, що позивач проживає за адресою м. Маріуполь та зареєстрована як безробітна в Маріупольському МЦЗ лише з 10 жовтня 2019 року (а.с. 9).

Разом з тим, кредитний договір складений 7 жовтня 2013 року. Тобто, в період з 2013 по 2020 рік боржник міг змінити своє місце проживання.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що саме на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження позивач проживала у м. Маріуполь.

Суд апеляційної інстанції вказує, що Законом України Про виконавче провадження не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. надійшов виконавчий документ - виконавчий напис від 10.03.2020 року, у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що постанова приватного виконавця від 17.04.2020 року ВП№ 61866506 про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідно до норм Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 511/1342/17, в якій занотовано:

За таких обставин, враховуючи, що державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі, не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу. Установивши, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог частини першої статті 24 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для скасування постанови. Доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець не мав права приймати постанову про відкриття виконавчого провадження є безпідставні, оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби належить стягувачу.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта щодо не надіслання відповідачем їй постанови про відкриття виконавчого провадження спростовується матеріалами справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У статті 19 Конституції України відбито, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що, приймаючи спірну постанову, він діяв правомірно.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити про що вірно зазначено судом першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статями 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 р. залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 р. у справі № 200/8280/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко