Справа № 826/16683/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ № 826/16683/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години»

до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення

про визнання протиправним та скасування рішення від 29 серпня 2018 року №1356,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» (далі - ТОВ «Новини 24 години») звернулося до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - Нацрада з питань телебачення і радіомовлення, Нацрада) з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Нацради з питань телебачення і радіомовлення №1356 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новини 24 години».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами виїзної позапланової перевірки відповідачем складено Акт №55 від 14 лютого 2018 року, на підставі якого винесено оскаржуване рішення №1356 від 29 серпня 2018 року про порушення позивачем вимог абзацу дев`ятого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у зв`язку з чим застосовано санкцію «оголошення попередження».

Висновки Акту та рішення від 29 серпня 2018 року позивач вважає протиправними, вважає виявлені порушення бездоказовими, такими, що порушують право на свободу слова засобу масової інформації, стверджує, що під час призначення та проведення перевірки відповідачем порушено норми законодавства, зокрема щодо відсутності підстав для призначення перевірки, виходу за межі предмету перевірки, зазначеного у посвідченні на право проведення позапланової перевірки.

Посилаючись на такі на інші обставини, позивач звертається до суду з даним адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позов та усі наявні докази.

Відповідачем 27 листопада 2018 року подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачаються заперечення проти позовних вимог, відповідач стверджує, що приймаючи оскаржуваний наказ, діяв у межах наданих повноважень. Під час моніторингу мовлення ТОВ «Новини 24 години» за ІНФОРМАЦІЯ_5 року зафіксовано трансляцію передачі «ІНФОРМАЦІЯ_3» з ознаками порушення вимог абзацу дев`ятого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а крім того до Нацради надійшов депутатський запит групи народних депутатів та лист Служби безпеки України з проханням провести перевірку зазначених порушень. За результатами призначеної позапланової перевірки підтвердилися обставини популяризації та пропаганди органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що створюють позитивний образ працівників держави-агресора. Внаслідок виявлення таких порушень було винесено оскаржуване рішення, яке відповідач вважає цілком законним. У задоволенні позову просили відмовити повністю.

Позивачем 05 грудня 2018 року надано відповідь на відзив,а відповідачем у свою чергу 13 грудня 2018 року надані письмові заперечення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, до Нацради з питань телебачення і радіомовлення надійшов депутатський запит групи народних депутатів України: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо поширення в ефірі ТОВ «Новини 24 години» у передачі «Український формат» (під час виступу народного депутата України ОСОБА_4 ) інформації, яка розпалює національну ворожнечу та ненависть, принижує національну честь та гідність.

Окрім того, відповідачем самостійно здійснювався моніторинг супутникового мовлення ТОВ «Новини 24 години» за ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в рамках якого зафіксовано трансляцію передачі «Український формат», учасник якої - ОСОБА_5 , оприлюднив свою заяву щодо подій кінця 2013-початку 2014 року у Києві як «державного перевороту» з метою повалення законної влади в Україні. Також, до Нацради надійшов лист Служби безпеки України від 20 грудня 2017 року з проханням провести перевірку зазначених фактів.

У зв`язку з цим, відповідачем було прийнято рішення про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новини 24 години».

На виконання наказу голови Нацради №5а/62 від 29 січня 2018 року здійснено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Новини 24 години» (супутникове мовлення, логотип: «NEWSONE».

Перевіркою встановлено, що фактом трансляції передачі «Український формат» ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 20.04 на тему державного перевороту в Україні не порушено вимог абзацу 4 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», водночас, на підставі моніторингу від ІНФОРМАЦІЯ_5 року зафіксовані порушення вимог абзацу 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (не допускається використання телерадіоорганізацій для: трансляції телепередач, виготовлених після 01 серпня 1991 року, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора), оскільки в ефірі здійснено трансляцію передачі «ІНФОРМАЦІЯ_3 » на тему ситуації, що відбулася в листопаді 2017 року в Сирії, а саме: продемонстровано відеоролик, у якому наявні сцени функціонування Повітряних Сил Російської Федерації та показані досягнення російської авіації, її технології, стратегії, нові бойові літаки. Відповідач стверджує, що ролик є семантично нейтральним, не містить тексту чи озвучення, не містить посилань на джерело інформації, походження ролика ведучим не прокоментовано. Зміст та оцінку ролику надає тільки ведучий передачі ОСОБА_7 , зокрема він зазначає: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Надалі, розглянувши Акт №55 від 14 лютого 2018 року, заслухавши пояснення уповноваженого представника ТОВ «Новини 24 години», Нацрада визнала порушення товариством вимог абзацу 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», наполягає на тому, що висновки Акту є логічними та підтвердженими, та оскаржуваним рішенням №1356 від 29 серпня 2018 року застосувала до позивача санкцію, оголосивши попередження, із зобов`язанням протягом місяця з дня прийняття рішення привести свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням та висновками за результатами проведеної позапланової перевірки, а також стверджуючи, що позапланова перевірка призначена безпідставно, а її проведення відбулося з порушеннями вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд враховує, що відносини, які виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, врегульовано Законом України «Про телебачення і радіомовлення», яким визначено правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямованість на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення.

Згідно частини 7 статті 27 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» ліцензіат зобов`язаний виконувати умови ліцензії. Національна рада контролює виконання ліцензіатами умов ліцензій, а в разі їх порушення - застосовує штрафні санкції відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», телерадіоорганізація зобов`язана дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії.

З урахуванням вже встановлених судом обставин надходження депутатського звернення групи народних депутатів України, листа Служби безпеки України, а також вищевикладених норм законодавства щодо повноважень Нацради, суд вважає, що у відповідача були законні підстави для призначення та проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новини 24 години», у зв`язку з чим протиправності у його діях в зазначеній частині суд не вбачає.

Окрім того, статтею 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» регулятора наділено повноваженнями здійснювати офіційний моніторинг телерадіопрограм.

Як стверджує позивач у позові, на момент проведення перевірки було відсутнє нормативне регулювання поняття «офіційного моніторингу», у зв`язку з чим посилання в оскаржуваному рішенні на результати моніторингу супутникового мовлення ТОВ «Новини 24 години» за ІНФОРМАЦІЯ_2 року є протиправним.

У цій частині судом встановлено, що підстави та порядок проведення позапланових перевірок встановлено Інструкцією про порядок здійснення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та про порушення законодавства про рекламу, затвердженою Рішенням Нацради від 08 лютого 2012 року №115 (далі - Інструкція №115).

Зазначена Інструкція №115 зареєстрована Міністерством юстиції України та є чинним нормативно-правовим актом.

Абзацом 3 пункту 3.3 Інструкції №115 визначено підстави для здійснення позапланових перевірок, серед яких, зокрема, виявлення Нацрадою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.

Окрім того, рішенням Нацради №1233 від 13 листопада 2014 року затверджено Положення про структурні підрозділи Нацради, відповідно до якого у складі Нацради працює відділ моніторингу та аналізу телерадіомовлення управління контролю та аналізу телерадіомовлення, завданням якого є здійснення офіційного моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізацій та телерадіопрограм, які надаються у складі програмної послуги.

В пункті 4 Положення зазначено, що відділ моніторингу та аналізу телерадіомовлення здійснює моніторинг телерадіопрограм телерадіоорганізацій та телерадіопрограм, які надаються у складі програмної послуги, на предмет дотримання вимог чинного законодавства та умов ліцензії, забезпечує роботу моніторингового центру Нацради, аналізує стан дотримання телерадіоорганізаціями чинного законодавства України, зокрема щодо реклами, виборчого законодавства, авторського права та суміжних прав, кінематографії, спонсорської діяльності, законодавства про мови, аналізує забезпечення свободи слова і масової інформації, прав і законних інтересів телеглядачів і радіослухачів, виробників звукової та візуальної інформації; аналізує результати моніторингу мовлення телерадіоорганізації, готує аналітичні матеріали, систематизує інформацію щодо суб`єктів телерадіомовлення, які діють на території України та т.і.

Отже, з викладеного суд приходить до висновку, що з урахуванням специфіки регулювання сфери телебачення і радіомовлення, а також статусу, завдань і повноважень, якими наділено регулятора у даній галузі, здійснення моніторингу є одним з основних повноважень Нацради, і відповідно Акт моніторингу, який складається уповноваженою особою Нацради, може бути належним та допустимим доказом наявності чи відсутності в ефірі ліцензіата того чи іншого порушення, за яке Нацрада може застосувати відповідну санкцію.

Водночас, суд в цій частині зазначає, що хоча відповідач логічно посилається на правомірність проведеного моніторингу та складення Акту моніторингу від ІНФОРМАЦІЯ_5 року за його результатами, проте до матеріалів справи жодного Акту моніторингу не надає.

В частині інших висновків, зокрема, щодо порушення позивачем вимог абзацу 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», які полягають у популяризації військових можливостей держави-агресора, судом встановлено таке.

Як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «NEWSONE» в прямому ефірі (наживу, без попереднього запису) здійснено показ авторської програми ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_3 », темою якої стало висвітлення складної проблематики, що склалася в Сирії та на Близькому сході. Аналітика даної проблематики здійснювалася із залученням спеціаліста по близькосхідним країнам ОСОБА_8 - політолога-міжнародника, експерта Київського центру політичних досліджень та конфліктології, члена Британського Королівського інституту міжнародних відносин. Під час програми були показані фрагменти відеозаписів дій російської військової авіації в Сирії. Ці фрагменти були залучені з відео на відкритому інтернет-каналі Youtube для ілюстрації теми програми.

Упродовж програми автор зазначає: «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Також, до матеріалів справи надано відеозапис авторської програми ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_3 » від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з яким вищевикладені висловлювання автора програми підтверджуються.

У свою чергу відповідач посилається на абзац 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та на критерії, визначені Законом України «Про кінематографію», зокрема, фільм вважається таким, що містить популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що створює позитивний образ працівників держави-агресора, працівників радянських органів державної безпеки, виправдовую чи визнає правомірною окупацію території України, якщо в ньому наявна принаймні одна з таких ознак:

- серед позитивних героїв фільму є співробітники (у тому числі колишні або позаштатні) органів держави-агресора, радянських органів безпеки;

- сюжет фільму безпосередньо або опосередковано пов`язаний з діяльністю органів держави-агресора, радянських органів безпеки, і ця діяльність представлена у фільмі як позитивна;

- у сюжеті фільму безпосередньо або опосередковано заперечується або ставиться під сумнів територіальна цілісність України, виправдовується або подається в позитивному світлі окупація території України, акти агресії з боку інших держав, розв`язування війни, пропагується винятковість, зверхність або неповноцінність осіб за ознаками їх релігійних переконань, належності до певної нації або раси, статі, майнового стану, соціального походження.

Аналізуючи правомірність застосування відповідачем зазначених критеріїв до сюжету інформаційно-аналітичної програми «ІНФОРМАЦІЯ_7», суд зазначає, що абзацом 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» передбачено: не допускається використання телерадіоорганізацій для трансляції телепередач, виготовлених після 01 серпня 1991 року, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України. Для цілей застосування цієї норми використовуються визначення та критерії, встановлені Законом України «Про кінематографію».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» передача (телерадіопередача) - це змістовно завершена частина програми (телерадіопрограми), яка має відповідну назву, обсяг трансляції, авторський знак, може бути використана незалежно від інших частин програми і розглядається як цілісний інформаційний продукт.

Згідно зі статтею 15-1 Закону України «Про кінематографію» в Україні забороняється розповсюдження і демонстрування фільмів, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що створюють позитивний образ працівників держави-агресора, працівників радянських органів державної безпеки, виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України, а також забороняється трансляція (демонстрування шляхом показу каналами мовлення) фільмів, вироблених фізичними та юридичними особами держави -агресора.

Ураховуючи зазначені норми законодавства, суд погоджується із тими висновками відповідача, що авторська програма ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_6» від ІНФОРМАЦІЯ_5 року розглядається як цілісний інформаційний продукт, при цьому наведений фрагмент цієї програми підпадає під визначені абзацом 9 частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» критерії, зокрема, зазначений сюжет та фрази ведучого вказують на пов`язаність інформації з діяльністю органів держави-агресора, і ця діяльність представлена у фільмі як позитивна. Зокрема, в ефірі телеканалу продемонстровано відеоролик, у якому наявні сцени функціонування Повітряних сил Російської Федерації, показані досягнення російської авіації, її технології, стратегії, нові бойові літаки та інше. При цьому, ролик не є семантично нейтральним, як стверджує позивач, оскільки ведучий передачі надає авторську, суб`єктивну оцінку ролику та коментує його зміст (коментарі ведучого наведені вище).

Також суд не враховує як належний та достатній доказ наданий позивачем позитивний висновок експертів №99/18 від 09 жовтня 2018 року щодо відсутності у сюжеті матеріалів (відео, висловлювань, публічних закликів, тощо), в яких наявна популяризація, пропаганда органів держави-агресора РФ, представлення їх діяльності у позитивному світлі, оскільки відповідачем у свою чергу надано суду інформацію, що кваліфікацією експерта ОСОБА_9 , яким підписано експертний висновок, є дослідження почерку та підписів, дослідження писемного мовлення, при цьому об`єктом даного дослідження є висловлювання ведучого ОСОБА_7, а не його почерк, підпис, листування, а окрім того свідоцтво експерта ОСОБА_10 , якою також підписано висновок, анульовано ще 27 квітня 2016 року відповідно до Реєстру атестованих судових експертів, а кваліфікацією зазначеного експерта є психологічні дослідження.

Доказів зворотного суду не надано, інформації, наданої відповідачем стосовно експертів позивачем не спростовано.

Також суд відхиляє аргументи позивача стосовно включення до Акту перевірки висновків, які не відносилися до предмету позапланової перевірки, оскільки положеннями Інструкції №115 не забороняється фіксування в Акті додаткових обставин, з`ясованих під час перевірки.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення несуть телерадіоорганізації, провайдери програмної послуги, їх керівники та працівники, інші суб`єкти господарської діяльності, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Винні в порушеннях несуть цивільно-правову, адміністративну і кримінальну відповідальність згідно із законодавством України.

Згідно частини 4 названої статті Закону України «Про телебачення і радіомовлення», відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення встановлюється на підставі документальних свідчень, актів перевірки телерадіоорганізацій, звернень визначених цим Законом органів державної влади.

Відповідно до частини 2 статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону або ліцензійних умов.

Частиною 6 статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» визначено, що Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; подання до суду справи про анулювання ліцензії на мовлення.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд має застосовувати цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду прав людини.

Європейський суд з прав людини висловив своє ставлення до свободи вираження поглядів наступним чином: свобода слова являє собою одну з головних опор демократичного суспільства і є основоположною умовою, яка слугує його прогресу і самореалізації кожного індивіда. Свобода слова в тому вигляді, як вона представлена в статті 10 Конвенції, має численні виключення, які, однак, повинні тлумачитися шляхом обмежень, а необхідність будь-яких обмежень має бути ґрунтовно підтверджена. Стаття 10 Конвенції передбачає різницю між «інформацією» та «ідеями». З цього можна зробити висновок, що свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення. Таким чином, гарантії статті 10 поширюються не тільки на «правдиву», тобто таку, що ґрунтується на фактах, інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції (рішення «Торгіерсон проти Нідерландів» №11308/84).

У рішення «Суханов та Ільченко проти України» зазначено: суд повторює, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що Нацрада застосувала санкцію до позивача з урахуванням принципу необхідності у демократичному світі та принципу пропорційності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії» №37801/97 від 01 липня 2003 року, хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Такі обґрунтування наявні в оскаржуваному рішенні відповідача та відповідають вимогам як національного, так і міжнародного законодавства, тому твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У даному випадку судом встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення від 29 серпня 2018 року, відповідач діяв у межах наданих повноважень, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, неупереджено та добросовісно.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

У даній справі позивачем виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години», яке не є суб`єктом владних повноважень та, виходячи з платіжного доручення №4662 від 07 серпня 2018 року при подачі адміністративного позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Проте відшкодуванню судовий збір не підлягає, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення від 29 серпня 2018 року №1356 - відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години», адреса: 03056, м. Київ, вул. Польова, 21, .

Відповідач: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, адреса: 01601, м. Київ, вулиця Прорізна, будинок 2, .

Суддя В.І. Келеберда