Справа № 308/8489/19
Суддя: Деметрадзе Т. Р.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8489/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., секретаря судового засідання Скраль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради в особі інспектора з паркувань Сідун І.І. про визнання незаконними (протиправними) дій щодо накладення адміністративного стягнення, незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії УВ №219401 від 11 липня 2019 року, повідомлення про накладення адміністративного стягнення серії УВ №219401 від 11 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради в особі інспектора з паркувань Сідун І.І. про визнання незаконними (протиправними) дій щодо накладення адміністративного стягнення, незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії УВ №219401 від 11 липня 2019 року, повідомлення про накладення адміністративного стягнення серії УВ №219401 від 11 липня 2019 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою інспектора з паркування управління муніципальної варти Ужгородської міської ради від 11.09.2019 року серії УВ №219401, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. В даній постанові зазначено, що 11.07.2019 року о 13 год. 23 хв., в м. Ужгород, по вул. Фединця, 23, водій ОСОБА_1 здійснила зупинку (стоянку) транспортного засобу «Honda Legend», державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки факти, викладені в ній, не відповідають дійсності. Вказує, що транспортний засіб припаркований після інформаційно-вказівного знаку 5.38 «Місце для стоянки», дія якого починається від місця його встановлення, поза як інших інформаційних табличок не встановлено. Більше того, транспортний засіб припарковано у спеціально обладнаному місці (карманчику).

Також зазначає, що з візуального огляду знімків прослідковується той факт, що знак закінчення пішохідного переходу встановлений навпроти знаку початку пішохідного переходу, то інспектор з паркування не вірно зазначив місце розташування транспортного засобу, оскільки такий був припаркований після пішохідного переходу, а не до нього.

Враховуючи зазначене, просить суд визнати незаконними дії інспектора з паркування Сідун І.І., визнати незаконною та скасувати постанову від 11.07.2019 року серії УВ №219401 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, а також визнати незаконним та скасувати повідомлення про накладення адміністративного стягнення від 11.07.2019 року серії УВ №219401.

Не погоджуючись з твердженнями позивача, 23.09.2019 року через канцелярію суду надійшов відзив на позов представника управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Тедьо Т., згідно якого вона вказує, що твердження позивача є хибними, автомобіль, який належить останній, знаходився ближче ніж 10 м. від зони дії знак «Пішохідний перехід». Більше того зазначає, що навіть за наявності «карманчика для паркування», лінії розмітки паркомісць та дорожнього знака 5.38 «місце стоянки», при встановленому дорожньому знаку5.35.1 «пішохідний перехід», водій повинен дотримуватись вимог п. 15.9г про те, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків.

Також, оскільки водій вищевказаного транспортного засобу був відсутній на місці вчинення правопорушення в момент виявлення такого інспектором, таке порушення було зафіксовано у режимі фотозйомки, тому ним було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності УВ № 219401 від 11.09.2019 року, яке було залишено на лобовому склі цього автомобіля. Звернула увагу суду на те, що у повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності наявні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, а саме https://www.varta.rada-uzhgorod.gov.ua, на якому особа могла ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.

На підставі наведеного, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явилася та подала заяву, згідно з якою просила розглянути справу у її відсутності та задоволити позов.

Представник відповідача не скористався правом на участь у судовому засіданні, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, згідно поданого відзиву просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою серії УВ №219401 від 11.07.2019 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із вказаної постанови вбачається, що 11.07.2019 року о 13 год. 23 хв., в м. Ужгород, по вул. Фединця, 23, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу «Honda Legend», державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг стосовно зупинки, стоянки.

Згідно п. 15.9 «г» ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. При цьому, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи слідує, що адміністративне правопорушення, яке інкримінується відповідачем позивачу, стосується порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

В свою чергу, у примітці до ст. 14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Всупереч вищенаведеному, у наданій відповідачем фотофіксації порушення, яка здійснена 11 липня 2019 року о 13:23 год., зазначено лише місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та інших транспортних засобів, з якої не вбачається, що транспортний засіб знаходиться на ближче 10 м до дорожнього знаку «пішохідний перехід» та якими засобами здійснювався замір, на фотознімках відсутня дорожня розмітка, яка б забороняла зупинку чи стоянку транспортного засобу.

Суд також бере до уваги твердження позивача про те, що її автомобіль був припаркований в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «місце стоянки», що підтверджується відповідними наявними в матеріалах справи фотознімками .

Будь-які інші дані та докази, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про наявність такого порушення, у згаданій постанові відсутні.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії УВ №219401 від 11.07.2019 року, підлягає до скасування, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Разом з тим, позивачем ставиться вимога про визнання дій відповідача зі складання оскаржуваної постанови протиправними та скасування повідомлення про накладення адміністративного стягнення серії УВ №219401 від 11 липня 2019 року.

За приписами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій, які може вчинити суд при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, чи визнання складеної постанови незаконною.

Також повідомлення про накладення адміністративного стягнення та дії інспектора по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, так як вони не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі ч. 1 ст. 122, ст.ст. 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 77, 210, 241, 243, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії УВ №219401 від 11.07.2019 року, а провадження по справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 7 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Деметрадзе Т.Р.