Справа № 160/14768/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, -
10.11.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Покровського відділу ДВС у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Дар`єю Вікторівною щодо винесення постанови від 06.10.2020 року у виконавчому провадженні №62334141 про стягнення виконавчого збору у розмірі 6409,92 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 06.10.2020 року у виконавчому провадженні № 62334141 про стягнення виконавчого збору у розмірі 6409,92 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 20.11.2020 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву до 19.11.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із укладанням між боржником та стягувачем мирової угоди, та добровільним виконанням рішення суду, державний виконавець не проводив виконавчих дій по спірному провадженню щодо забезпечення примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Крім того, вважає, що оскільки державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, відповідно вся заборгованість, в тому числі і виконавчий збір стягнуті, тому державний виконавець не мав право відкривати виконавче провадження по стягненню залишку виконавчого збору. Таким чином, постанова від 06.10.2020 року у виконавчому провадженні № 62334141 про стягнення виконавчого збору у розмірі 6409,92 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
18.11.2020 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що позивачем рішення суду було виконано вже після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 року, а також після вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. При цьому, закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача у зв`язку із фактичним виконанням рішення боржником, не позбавляє обов`язку державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору. Оскільки виконавчий збір не було стягнуто у повному обсязі, то нестягнута сума виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у випадку закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі відповідної постанови державного виконавця.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
27.01.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа у справі №441/562/2012, виданого Тернівським районним судом м. Кривого Рогу 25.06.2014 року.
На підставі вказаної заяви 07.02.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Івашиною Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61202769.
Також, 06.03.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коношко О.Р. у виконавчому провадженні ВП №61202769 прийнято постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 7 652,48 грн.
30.06.2020 року під час примусового виконання рішення між стягувачем ТОВ «АНСУ» та боржником ОСОБА_1 укладено мирову угоду, яку Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направлено до Тернівського районного суду у м. Кривому Розі для розгляду.
31.08.2020 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу постановлено ухвалу, якою затверджено мирову угоду між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_1 .
При цьому, п. 9 затвердженої мирової угоди передбачено, що сторони домовились, що всі витрати, пов`язані із виконавчим провадженням та виконанням цієї угоди, покладаються на боржника.
Листом від 06.10.2020 року ТОВ «АНСУ» повідомило відділ Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повне погашення ОСОБА_1 боргу.
У зв`язку з погашенням боргу, 06.10.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сокол Г.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, даною постановою було виведено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору від 06.03.2020 року, оскільки станом на 06.10.2020 року залишок нестягнутої суми виконавчого збору становив 6 409,92 грн.
Того ж дня, 06.10.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Іванішиною Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62334141 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 06.03.2020 року №61202769 у розмірі 6 409,92 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №62334141 від 06.10.2020 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 7 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 07.02.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Івашиною Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61202769 та 06.03.2020 року державним виконавцем Коношко О.Р. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 7 652,48 грн.
При цьому, 31.08.2020 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_1 від 30.06.2020 року.
Листом від 06.10.2020 року ТОВ «АНСУ» повідомило відділ Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повне погашення ОСОБА_1 боргу.
Отже, в даному випадку боржником рішення суду було виконано після затвердження мирової угоди, укладеної під час примусового виконання рішення, про що позивач не заперечує у позовній заяві, тобто виконано вже після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 року.
При цьому, разом із постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2020 року, державним виконавцем, до виконання рішення суду боржником, було винесено постанову від 06.03.2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 7 652,48 грн.
У подальшому, у зв`язку з виконанням рішення суду, виконавче провадження було закрито постановою від 06.10.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та виведено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору від 06.03.2020 року, оскільки станом на 06.10.2020 року залишок нестягнутої суми виконавчого збору становив 6 409,92 грн.
Разом з тим, позивач не погоджується з діями відповідача та вважає протиправною постанову про відкриття виконавчого провадження №62334141 від 06.10.2020 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки у зв`язку із укладанням між боржником та стягувачем мирової угоди, та добровільним виконанням рішення суду, державний виконавець не проводив виконавчих дій по спірному провадженню щодо забезпечення примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому законом.
Згідно п.8 Розділу 3 Інструкції №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Суд зазначає, що ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п.8 Розділу 3 Інструкції №512/5 є спеціальними нормами, які регулюють окремі питання стягнення виконавчого збору, а тому норма яка регулює питання закінчення виконавчого провадження в даному випадку застосовуватися до спірних правовідносин не може.
Під час розгляду справи судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.10.2020 року ВП №61202769 винесена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, оскільки залишок виконавчого збору у розмірі 6 409,92 грн. не було стягнуто, відповідно, державним виконавцем з дотриманням норм чинного законодавства, не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження, а саме 06.10.2020 року, було відкрито окреме виконавче провадження ВП №62334141 від 06.10.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору по постанові №61202769 від 06.03.2020 року.
Отже, державний виконавець діяв відповідно до вимог Інструкції та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки боржник виконав рішення суду після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також після вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та під час закриття виконавчого провадження залишався залишок зі сплати виконавчого збору, державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Іванішина Д.В. при винесенні постанови від 06.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62334141 від 06.10.2020 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №61202769, діяла в межах повноважень та на підставі діючого законодавства.
При цьому, суд відхиляє посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №2540/3203/18, та інші постанови Верховного Суду, оскільки предметом спору у вказаних справах є питання щодо стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 цього Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, що не є тотожнім з предметом спору у справі, що розглядається судом.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №62334141 від 06.10.2020 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець