Справа № 215/3789/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 215/3789/19
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Шальєва В.А. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №215/3789/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року по справі №215/3789/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19 повернуто заявнику.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі №215/3789/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19 повернуто заявнику.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 втретє подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що первинно подана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою суду від 10 лютого 2020 року, вдруге подана апеляційна скарга повернута скаржнику ухвалою суду від 10 лютого 2020 року, які набрала статусу остаточної та оскаржені не були, як наслідок до повторної апеляційної скарги пред`являються вимоги статей 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, як до нової апеляційної скарги.

Ознайомившись з поданою скаргою, вважаю, що остання не відповідає вимогам встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 25 жовтня 2019 року.

Копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 215/3789/19 отримано позивачем 07.11.2019 року.

Отже, строк подання позивачем апеляційної скарги розпочався 07 листопада 2019 року та закінчився 07 грудня 2020 року.

Проте апеляційна скарга повторно подана ОСОБА_1 лише 09 листопада 2020 року, що свідчить про звернення до суду з апеляційною скаргою поза межами строку встановленого ст. 295 КАС України.

Порушуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 зазначає про те, що останнім 25.02.2020, 30.10.2020 року отримано ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року та 10 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги, що на думку апелянта є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки не свідчать про неможливість своєчасно подати апеляційну скаргу з дня отримання позивачем копії оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно ч. 1-2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно ч. 1-2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної інстанції скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При поданні до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою розмір ставок судового збору становив 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00*0,4=768,40).

Таким чином, оскільки при поданні адміністративного позову сплаті підлягала сума судового збору в розмірі 768,40 грн., то при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції її заявник повинен сплатити судовий збір в розмірі 1152,60 грн. (150%* 768,40=1152,60).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тяжким майновим станом.

У підтвердження наведених доводів, позивачем подано довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №6667 від 02 листопада 2020 року.

Проте, суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України (чинній на час подання апеляційної скарги) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній з 15.12.2017 року) суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому, заявник відповідного клопотання повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином оскільки чинним законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для звільнення від сплати судового збору, зокрема, врахування судом майнового стану сторони, в суду відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 та звільнення останнього від сплати судового збору.

Крім того, клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить достатніх доводів та обставин, що дають підстави для визнання його обґрунтованим та не засвідчується документами, які б підтверджували підстави для звільнення від сплати збору у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене та відсутність доказів, що засвідчують майновий стан позивача, який позбавляє можливості сплатити судовий збір, клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Враховуючи вищевикладене вважаю за необхідне зазначити, що витребування доказів є правом суду, а не його безпосереднім обов`язком.

Порушуючи питання про запит судом відомостей щодо майнового стану, позивач не зазначає жодної причини, через яку такі відомості та документи не можуть бути подані ним самостійно.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити суму судового збору в розмірі 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Зазначені обставини вказують на невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального законодавства, а тому згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням особі, яка звернулась з апеляційною скаргою строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19 залишити без руху.

Запропонувати апелянту протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:

- надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в справі №215/3789/19, в якій зазначити (поважні) підстави для поновлення строку;

- надати належні докази на підтвердження скрутного матеріального стану, якими можуть бути, довідка податкового органу з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, також інші докази на підтвердження скрутного матеріального стану станом на момент подання апеляційної скарги (09 листопада 2020 року);

- надати суду належні докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у справі за позовом немайнового характеру за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA1004004, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: *;101;____ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом __________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від________(Дата оскарження справи) по справі ________(Номер справи), Третій апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)).

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного подання до суду.

В разі невиконання вимог цієї ухвали, апеляційна скарга повертається заявнику.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Шальєва