Справа № 540/2342/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2342/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення стосовно державного службовця та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду із адміністративним позовом до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, РДА), у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 13.08.2020 року №27-ос "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20000,00 грн.

Ухвалою від 26.08.2020 р. відкрите загальне провадження у справі, підготовче судове засідання призначене на 25.09.2020 р. о 11:00 год.

Ухвалою від 25.09.2020 р. підготовче судове засідання відкладено до 19.10.2020 р., зобов`язано відповідача надати до суду додаткові докази.

Ухвалою від 19.10.2020р. закрите підготовче провадження у справі, розгляд справи призначений на 11.11.2020.

У судове засідання сторони не прибули, надіслали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним розпорядженням відповідач наклав на позивача дисциплінарне стягнення. Стверджує, що при накладенні дисциплінарного стягнення відповідач порушив процедуру притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, неправильно оформив матеріали дисциплінарної справи, не врахував реальних обставин виконання повноважень позивачем за посадою та факт підтвердження правомірності дій ОСОБА_1 , встановлений в результаті дисциплінарного провадження, порушеного за скаргою ОСОБА_2 . Також відповідач розповсюдив інформацію про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що завдало шкоди її репутації як депутата міської ради та негативно вплинуло на здоров`я та загальний морально-емоційний стан і стосунки із колегами, у зв`язку із чим просить суд відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що дотримався усіх нормативно-правових норм під час проведення дисциплінарного провадження та притягнення позивача до дисциплінарної відповідності. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, моральну шкоду - відсутньою, а витрати на правничу допомогу - завищеними.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Розпорядженням голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_5 від 13.08.2020 року № 27-ос «Про застосування дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » було застосовано до ОСОБА_1 , заступника начальника, начальника відділу державних допомог управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Не погодившись із таким розпорядженням, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірному розпорядженню, суд зазначає наступне.

Судом витребувана у відповідача копія дисциплінарної справи, за результатом розгляду якої прийняте спірне розпорядження.

Із зазначеної дисциплінарної справи, судом встановлені наступні обставини.

Дисциплінарна комісія стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» у РДА утворена розпорядженням голови Бериславської РДА від 25.06.2020р. № 236 (т. 2 а.с. 23).

Розпорядженням голови Бериславської РДА від 01.07.2020р. № 16-ос визначено: «…Відкрити дисциплінарне провадження по відношенню до заступника начальника, начальника відділу державних допомог управління соціального захисту населення районної державної адміністрації ОСОБА_1 щодо неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків…» (т. 2 а.с. 24).

Підставою для такого розпорядження зазначено доповідну записку т.в.о. керівника апарату РДА.

Із доповідної записки т.в.о. керівника апарату РДА, яка не містить ні номеру, ні дати її складання, ні відмітки про реєстрацію канцелярією РДА, слідує, що автор доповідає голові РДА про надходження скарги гр. ОСОБА_2 про відмову у відшкодуванні витрат на поховання її чоловіка: «…Враховуючи те, що дії державних службовців управління соціального захисту населення районної державної адміністрації до скарги ОСОБА_2 віднеслись без належної уваги, що призвело до повторних звернень її до керівництва області та району пропоную надати заступнику начальника управління соціального захисту населення районної державної адміністрації ОСОБА_1 пояснення щодо причин, які призвели до таких наслідків та вжити заходів дисциплінарного впливу відносно ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 22).

Тобто судом встановлено, що підставою для проведення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 фактично є скарга гр. ОСОБА_2 про відмову управлінням соціального захисту населення Бериславської РДА у відшкодуванні фактично понесених витрат на поховання її чоловіка - ліквідатора аварії на ЧАЕС І категорії, особи, прирівняної до інваліда війни ІІІ групи.

Дисциплінарна справи містить пояснення ОСОБА_1 , надані нею голові дисциплінарної комісії із приводу порушення дисциплінарної справи (т. 2 а.с. 47 - 48).

Зокрема ОСОБА_1 пояснила, що гр. ОСОБА_2 12 березня 2020 року звернулась до начальника відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту населення районної державної адміністрації (далі - управління) Гудим Н.М. з письмовою заявою (т. 2 а.с. 49) щодо відшкодування витрат на поховання її чоловіка ОСОБА_3 , особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала пакет документів. Розглянувши заяву, відповідний пакет документів, начальником відділу персоніфікованого обліку Гудим Н.М., надано гр.. ОСОБА_2 усне роз`яснення, щодо невідповідності договору про надання ритуальних послуг чинному законодавству та про те, що за вищезазначеною компенсацією має звернутись виконавець ритуальних послуг відповідно до Порядку проведення безоплатного поховання померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності і осіб з інвалідністю внаслідок війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1445 (далі - Порядок) та запропоновано звернутись із заявою до районної комісії з питань надання одноразової матеріальної допомоги мешканцям Бериславського району, які опинились у скрутному становищі внаслідок непередбачених обставин, за рахунок районного бюджету для отримання матеріальної допомоги. Також управлінням 18 березня 2020 року направлено на адресу громадянки письмову відповідь з вищезазначеного питання за підписом ОСОБА_1 (т.2 а.с. 56).

14.04.2020 року за резолюцією ОСОБА_5, голови районної державної адміністрації до управління надійшла скарга гр. ОСОБА_4 де вона вважає дії управління неправомірними (т.2 а.с. 57).

15.04.2020 року ОСОБА_1 особисто, як було зазначено в резолюції, доповіла голові райдержадміністрації та надала до районної державної адміністрації письмову доповідну з обґрунтуванням вищезазначеного питання (т.2 а.с. 58) в якій із посиланням на нормативно-правові акти, зазначено, що відповідно до гр. ОСОБА_2 не можуть бути відшкодовані витрачені кошти на поховання, оскільки таке відшкодування проводиться за рахунок коштів обласного бюджету виконавцю ритуальних послуг.

Станом на 15 квітня 2020 року заявок та інших належних документів від ритуальної служби до управління не надходило, та оскільки, гр. ОСОБА_4 відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера, розрахувалась за поховання самостійно, виконавці ритуальних послуг не потребують відшкодування витрат на безоплатне поховання з обласного бюджету.

Також пояснення ОСОБА_1 містять наступне:

«…Під час розмови ОСОБА_5 , голова районної державної адміністрації, тиснув на мене та наполягав на виплаті компенсації на поховання гр.. ОСОБА_2, незважаючи на мої пояснення та порушення Порядку. У зв`язку з тим, що скарга також була адресована голові обласної адміністрації ОСОБА_6 , Департамент соціального розвитку обласної державної адміністрації 15.04.2020 року запросив надати в електронному вигляді наявні в управлінні копії документів по зверненню громадянки. Розглянувши матеріали, Департамент надав управлінню проект листа, який направлено до обласної державної адміністрації.

12.06.2020 року до управління, за резолюцією голови районної державної адміністрації, надійшло повторно звернення гр. ОСОБА_2 №01-С-Ус, оскільки, як з`ясувалось, районна державна адміністрація не надіслала на її адресу відповідь. Управління 12.06.2020 року повторно, без порушення терміну, направило відповідь на скаргу до райдержадміністрації та запросили з відділу звернень ОДА скановану копію листа за підписом заступника голови обласної державної адміністрації С. Чепіги, який був надісланий гр.. ОСОБА_2. Як з`ясувалось, в листі зазначено, що управління не має правових, підстав для вищевказаного відшкодування (копія додається). Голова райдержадміністрації ОСОБА_5 в черговий раз викликав мене та керівника апарату райдержадміністрації ОСОБА_7 та в її присутності ознайомив мене з відповіддю від 27.04.2020 року вих. С-19, яку він надав до Департаменту соціального розвитку обласної державної адміністрації на №С-2272 від 14.04.2020 (додається), а саме, що моя відповідь є «відпискою» та знову усно наполягав на виплаті вищезазначених коштів гр.. ОСОБА_8 . На мою думку, в його діях вбачається зацікавленість та використання, наданих йому службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди та можливо приватний інтерес…».

За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна комісія склала подання (т.2 а.с. 167-168).

За результатом розгляду даного подання голова РДА спірним розпорядженням застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Надаючи оцінку спірному розпорядженню, суд застосовує наступні правові норми.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Положення Закону України "Про державну службу" суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Державна служба здійснюється з дотриманням принципу законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону № 889-VIII).

За змістом п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки (ч. 1 ст. 9 Закону № 889-VIII).

Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону № 889-VIII).

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком за змістом п. 2, 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII є порушення правил етичної поведінки державних службовців; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення (ч. 1 ст. 68 Закону № 889-VIII).

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (ч. 1 ст. 69 Закону № 889-VIII).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення (ч. 10 ст. 69 Закону № 889-VIII).

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (ч. 2 ст. 74 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні (ч. 4 ст. 74 Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (ч. 2 ст. 77 Закону № 889-VIII).

Так судом встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось у зв`язку із порушенням правил етичної поведінки державних службовців; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень - п. 2, 5 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу".

Оцінюючи доводи відповідача щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, який кваліфіковано, як порушенням правил етичної поведінки державних службовців; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, суд зважає на таке.

З метою визначення ступеня вини ОСОБА_1 , характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку, обставини щодо якого викладені у доповідній записці т.в.о. керівника апарату РДА, відповідач розпорядженням від 01.07.2020 № 16-ос ініціював дисциплінарне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону № 889-VІІІ з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення (ч. 3 ст. 73 Закону № 889-VІІІ).

Із досліджених матеріалів дисциплінарної справи щодо позивача, суд встановив, що дана справа містить документи, які зібрані робочою групою при перевірці нею фактів, викладених у письмовій скарзі ОСОБА_2 .

Так зокрема дисциплінарна справа містить наступні матеріали:

- листи Управління соціального захисту населення Бериславської РДА за підписом ОСОБА_1 , адресовані голові Бериславської РДА ОСОБА_5 від 14.04.2020 № С-3/01-23, від 12.06.2020 № С-4/01-23, доповідна записка від 15.04.2020, про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на поховання її чоловіка (т. 2 а.с. 36, 37, 58 );

- лист Херсонської обласної державної адміністрації від 04.05.2020р. № С- 2272, адресований ОСОБА_2 про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування їй витрат на поховання її чоловіка (т. 2 а.с. 66 - 68);

- лист Управління соціального захисту населення Бериславської РДА, підписаний ОСОБА_1 від 03.07.2020р. № 01-15/03-958/2020 адресований Департаменту соціального розвитку Херсонської обласної державної адміністрації про надання роз`яснень та оцінку дій Управління соціального захисту населення Бериславської РДА щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації за поховання її чоловіка (т. 2 а.с. 91 - 93);

- лист Департаменту соціального розвитку Херсонської обласної державної адміністрації від 09.07.2020р. № 6825-05-10/0/20/022.2.1-1599, адресований заступнику начальника управління соціального захисту населення Бериславської РДА ОСОБА_1 про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на поховання її чоловіка (т. 2 а.с. 72);

- лист Херсонської обласної державної адміністрації від 17.07.2020р. № 11160/0-20/65/322-6913 адресований заступнику начальника управління соціального захисту населення Бериславської РДА ОСОБА_1 про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на поховання її чоловіка та можливість оскарження неправомірних дій голови РДА до суду (т. 2 а.с. 134 - 136);

- лист Департаменту соціального розвитку Херсонської обласної державної адміністрації від 28.07.2020р. № 6539-08-1/0/20/022.2.1-1766, адресований голові Бериславської РДА ОСОБА_5 про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на поховання її чоловіка (т. 2 а.с. 140 - 141).

Тобто матеріали дисциплінарної справи, порушеної за фактом скарги гр.. ОСОБА_2 , містять чотири листи вищестоящої організації - Херсонської ОДА та її Департаменту соціального розвитку про відсутність в Управління соціального захисту населення Бериславської РДА правових підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на поховання її чоловіка.

Відтак ОСОБА_1 як заступник начальника управління соціального захисту населення Бериславської РДА діяла правомірно, відмовляючи ОСОБА_2 у компенсації витрат на поховання її чоловіка.

Суд не надає оцінку наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права на компенсацію витрат на поховання її чоловіка, оскільки це не є предметом спору у даній справі.

Суд надає оцінку лише наявності або відсутності за встановлених обставин у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.

Тобто суд прийшов до висновку, що факти, викладені у доповідній записці т.в.о керівника апарату Бериславської РДА щодо «неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 » та «вжиття заходів дисциплінарного впливу відносно ОСОБА_1 », що стало підставою для порушення дисциплінарного провадження, не знайшли свого підтвердження під час дисциплінарного провадження.

Щодо решти підстав для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, визначених у спірному розпорядженні, суд зазначає наступне.

У розпорядженні голови Бериславської РДА від 13.08.2020р. № 27-ос зазначено про допущення ОСОБА_1 «… дисциплінарних проступків у вигляді невиконання актів органів державної влади, перевищення службових повноважень та порушення етики державного службовця, що підтверджуються матеріалами дисциплінарної справи» (т. 1 а.с. 14 - 15).

Судом встановлено, що подання дисциплінарної комісії за результатами дисциплінарного провадження (т. 2 а.с. 167 - 168) містить наступні висновки:

«… ОСОБА_1 не виконала обов`язок, передбачений пунктом 6 статті 8 Закону України «Про державну службу», тобто не забезпечила в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій Управління, а саме підпункту 35 пункту 6 Положення про управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 18 червня 2018 року №292, щодо здійснення інформаційно-роз`яснювальної роботи, не інформувала населення про стан здійснення визначених законодавством повноважень управління соціального захисту населення районної державної адміністрації (далі - Управління), не роз`яснювала громадянам положення нормативно-правових актів з питань, що належать до компетенції Управління, що призвело до втрати ОСОБА_2 права на безоплатне поховання, допустивши порушення обов`язку, передбаченого вимогами пункту 3 статті 8 Закону України «Про державну службу», не виконала вимоги абзацу 11 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», що є невиконанням актів органів державної влади за підпунктом 5 пункту 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 перевищила службові повноваження, уклавши 04 січня 2019 року договір від імені управління соціального захисту населення районної державної адміністрації з ФОП ОСОБА_9 на організацію та проведення поховання осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності, що не передбачено посадовою інструкцією заступника начальника, начальника відділу державних допомог управління соціального захисту населення районної державної адміністрації, в той час, коли повноваження на укладення договорів подібного характеру виконувала начальник управління соціального захисту населення районної державної адміністрації ОСОБА_10 , що розцінюється як дисциплінарний проступок за підпунктом 7 пункту 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», що призвело до нікчемності договору.

ОСОБА_1 не дотрималась правил етичної поведінки державного службовця, зокрема пунктів 4, 5 розділу II Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2018 року №158, що розцінюється як дисциплінарний проступок за підпунктом 2 пункту 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», проявивши зневагу та упередженість, принизивши гідність ОСОБА_2 , яка є вдовою ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, нагородженого орденом «За мужність» III ступеня, змусила її відчувати моральні страждання та вчасно не забезпечила належний соціальний захист…».

Щодо цих висновків, суд зазначає наступне.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 18 червня 2018 року №292 затверджене Положення про управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації - (далі - Положення) (т. 2 а.с. 64 - 106).

У поданні дисциплінарної комісії та спірному розпорядженні зазначено, що позивачка не забезпечила в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій Управління, а саме підпункту 35 пункту 6 Положення, проте 6 Положення містить лише 8 підпунктів, відтак не визначено якого пункту Положення позивачка не забезпечила виконання.

Разом із тим, суд відмічає, що відповідач у відзиві зазначив про допущення описки у Поданні та спірному розпорядженні у номері пункту Положення: правильним є підпунк 35 пункту 7 Положення.

Відповідно до підпункту 35 пункту 6 Положення Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції:… 35) інформує населення з питань, що належать до його компетенції, роз`яснює громадянам положення нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції, у тому числі через засоби масової інформації.

У поясненнях від 29.07.2020р. адресовані голові дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 зазначила: «…Інформаційно-роз`яснювальна робота особисто з головою осередку та членами спілки про Порядок проведення безоплатного поховання померлих (загиблих) учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни за рахунок коштів обласного бюджету, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 11 березня 2005 року № 230 не проводилась, так як згідно даного положення, проводиться безкоштовне поховання осіб, яким встановлено статус відповідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До вищезазначеного статусу відносяться лише 4 особи ЧАЕС та чи є вони членами спілки управлінню не відомо, а написати повідомлення особисто особам, які мають інвалідність внаслідок війни та учасникам бойових дій або членам їх сімей вважаю некоректним. З даного питання постійно проводиться роз`яснювальна робота з сільськими радами, організаціями, які надають ритуальні послуги та оновлюється інформація на стендах управління…» (т. 2 а.с. 138 - 139).

Дисциплінарної комісією не надано жодної оцінки цим поясненням ОСОБА_1 , не досліджено яка роз`яснювальна робота була проведена управлінням фактично та коли, також не встановлено період вчинення даного порушення. Дана обставина є важливою, оскільки позивач не є керівником Управління, а обіймає посаду заступника начальника, який є безпосереднім керівником управління та на час проведення дисциплінарного провадження перебувала у відпустці.

Щодо встановлення у Поданні, що ОСОБА_1 перевищила службові повноваження, уклавши 04 січня 2019 року договір від імені управління соціального захисту населення районної державної адміністрації з ФОП ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Даний факт не може бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, навіть за умови реального вчинення позивачкою дисциплінарного порушення, через сплив строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вчинення порушення - 04.01.2019р., накладення дисциплінарного стягнення - розпорядженням від 13.08.2020р., тобто після спливу шести місяців з дня вчинення проступку.

Дана обставина зазначена у спірному розпорядженні, проте, незважаючи на це, відповідач протиправно вказав даний факт як підставу для застосування дисциплінарного стягнення.

Щодо твердження, що «… ОСОБА_1 не дотрималась правил етичної поведінки державного службовця, зокрема пунктів 4, 5 розділу II Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2018 року №158, що розцінюється як дисциплінарний проступок за підпунктом 2 пункту 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», проявивши зневагу та упередженість, принизивши гідність ОСОБА_2 , яка є вдовою ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, нагородженого орденом «За мужність» III ступеня, змусила її відчувати моральні страждання та вчасно не забезпечила належний соціальний захист…», суд відмічає наступне.

Як встановлено вище Управлінням правомірно відмовлено ОСОБА_2 у відшкодуванні витрат на поховання її чоловіка, відтак у діях ОСОБА_1 відсутня упередженість.

Матеріали дисциплінарної справи не містять доказів зневаги та приниження ОСОБА_1 гідності ОСОБА_2 та завдання останній моральних страждань саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про державну службу» з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 р. № 1039 (далі - Порядок № 1039).

Відповідно до п. 33 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до п. 34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Члени Комісії, дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).

Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини. У вступній частині зазначаються: дата складення; відомості щодо підстав для порушення дисциплінарного провадження; прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, його посада, інші відомості, що мають значення для здійснення дисциплінарного провадження.

У мотивувальній частині зазначаються: у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку:

- факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів;

- обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;

- ступінь вини державного службовця;

- характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків;

- відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби;

- заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У резолютивній частині зазначаються: у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, передбаченого відповідним пунктом частини другої статті 65 Закону, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною статті 66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.

У порушення наведених правових норм Подання взагалі не містить в мотивувальній частині фактів, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків.

Подання навіть не містить аналізу ситуації, що стала підставою для дисциплінарного провадження.

Фактично особа притягнена до дисциплінарної відповідальності за дії, які не були підставою для порушення дисциплінарного провадження, оскільки скарга ОСОБА_2 про неправомірну відмову у відшкодуванні витрат на поховання її чоловіка, що стала підставою для порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 , як свідчать матеріали дисциплінарної справи - є безпідставною.

Також дисциплінарною комісією при визначені стягнення не взято до уваги, що за результатами оцінювання службової діяльності за 2019 рік ОСОБА_1 оцінена на позитивно; у 2018 році нагороджена грамотою голови Бериславської районної ради до Дня працівника соціальної сфери; у 2019 році нагороджена грамотою голови Бериславської районної державної адміністрації до Дня місцевого самоврядування; дисциплінарні стягнення на неї не накладалися, що може слугувати пом`якшуючою обставиною дисциплінарної відповідальності, обтяжуючих обставин дисциплінарного проступку не виявлено.

Крім цього суд відмічає, що подання підписане лише двома членами дисциплінарної комісії, що є порушенням п 34 Порядку № 1039.

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що відповідачем порушена процедура дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1039 до складу дисциплінарної комісії повинно бути включено щонайменше одну особу, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом, а також представника служби управління персоналом, які є працівниками органу, в якому утворюється відповідна дисциплінарна комісія.

У порушення даної правової норми до складу дисциплінарної комісії не було включено жодної особи яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.

Суд не приймає твердження відповідача про відсутність у РДА такого фахівця, оскільки неможливість утворити відповідну дисциплінарну комісію передбачена п. 12 Порядку № 1039, а саме: у разі неможливості утворення в державному органі дисциплінарної комісії дисциплінарні провадження щодо державних службовців зазначеного органу здійснюються дисциплінарною комісією державного органу вищого рівня в порядку підпорядкування.

Також суд критично ставиться до запрошення до роботи дисциплінарної комісії у якості фахівця ОСОБА_11 та відкриття йому матеріалів дисциплінарного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1039 до роботи Комісії, дисциплінарної комісії за її рішенням можуть залучатися відповідні експерти (фахівці). Як експерти (фахівці) не можуть бути залучені посадові особи державного органу, особисто заінтересовані у результатах дисциплінарного провадження та безпосередньо підпорядковані особі, стосовно якої здійснюється дисциплінарне провадження.

В якості фахівця до дисциплінарної комісії було запрошено ОСОБА_11 , який не має вищої юридичної освіти (копія диплому молодшого спеціаліста - т. 2 а.с. 148).

Судом встановлено, що на підставі вироку Нововоронцовського районною суду Херсонської області по справі №2116/1593/2012 ОСОБА_11 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.358 ч.1,ст.358 ч.2, ст.358 ч.3 КК України, а саме за підробку рішення суду (копія вироку з Єдиного державного реєстру судових рішень - т. 2 а.с. 175 - 176).

Відтак, суд погоджується із позивачем, що дана особа не може вважатися фахівцем в галузі права та надавати рекомендації чи висновки дисциплінарній комісії.

Необхідно відмітити, що залучаючи особу до роботи дисциплінарної комісії як фахівця у галузі права, відповідна комісія мала б упевнитись у тому, що дана особа щонайменше не має судимості.

Щодо порушення відповідачем строку дисциплінарного провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1039 в редакції на час розгляду дисциплінарного проступку строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності. Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 15 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до одного місяця.

Натомість, у розпорядженні про відкриття дисциплінарного провадження від 01.07.2020 року № 16-ос, тривалість здійснення дисциплінарного провадження не зазначено.

Розпорядженням голови РДА від 10.07.2020 року №18-ос, в розпорядження від 01.07.2020р. № 16-ос внесено зміни, а саме: доповнено пунктом 3, в якому зазначено строк дисциплінарного провадження протягом місяця (т. 2 а.с. 110).

Таким чином на час проведення дисциплінарного провадження максимальний законодавчо визначений строк дисциплінарного провадження - 30 днів, дисциплінарне провадження відкрите на підставі розпорядження 01.07.2020р., відтак 30 денний строк спливає 30 липня, а подання дисциплінарної комісії за результатом розгляду дисциплінарної справи датоване 04.08.2020р., тобто із порушенням 30 денного строку.

Беручи до уваги ті обставини, що подання від 04.07.2020р. не містить жодних фактів вчинення ОСОБА_1 дій, які б свідчили про невиконання актів органів державної влади, перевищення службових повноважень та порушення етики державного службовця, а також враховуючи не підтвердження під час дисциплінарного провадження неправомірності дій ОСОБА_1 по відмові ОСОБА_2 у відшкодуванні витрат на поховання її чоловіка, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який передбачає такий захід дисциплінарного стягнення, як попередження про неповну службові відповідність.

Стаття 19 Конституції України: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), добросовісно та розсудливо.

Приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість, відповідач порушив дисциплінарне провадження щодо позивачки за скаргою ОСОБА_2 , дисциплінарною комісією дана скарга не розглядалась по суті, результати її розгляду не відображені у Поданні, порушення прав ОСОБА_2 не підтвердилось під час дисциплінарного провадження, тобто за відсутності жодних ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ, відповідач наклав на позивачку дисциплінарне стягнення за дії, що не були предметом порушення дисциплінарного провадження та вчинення яких не встановлено та не доведено матеріалами дисциплінарної справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак не довів правомірності свого рішення щодо звільнення позивача із займаної посади.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відтак розпорядження від 13.08.2020 № 27 - ос не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що завдана відповідачем моральна шкода ОСОБА_1 проявилася у тому, що під час розгляду дисциплінарного провадження було повідомлено всі можливі структури і організації про його проведення, атмосфера, що складалася і колективі спричинила погіршення стану її здоров`я та вона змусила подати заяву про звільнення.

Стверджує, що «… з листів - запрошень до участі у розгляді дисциплінарної справи, які містяться у дисциплінарній справі, вбачається, що адміністрація не лише запрошувала для себе юриста, але повідомила пів Бериславського району, що відносно ОСОБА_1 порушене дисциплінарне провадження, що неабияк нашкодило діловій репутації ОСОБА_1 та завдало їй чимало моральних страждань. Зважаючи, що позивачка є діючим депутатом та балотується на чергових виборах, по її діловій репутації було нанесено невиправну шкоду, що спричинило в тому числі моральний дискомфорт…». Розмір моральної шкоди оцінює у 20000 ,00 грн. (т. 2 а.с. 173)

Відповідач у відзиві, заперечуючи проти задоволення позову, вказав: «…Позивачка зазначає, що їй була завдана моральна шкода у зв`язку з атмосферою, що склалася в колективі, яка в свою чергу спричинила погіршення стану здоров`я та змусила її подати заяву про звільнення. Але при цьому жодного доказу про ускладненні відносини з колективом позивачка не надала. Також відсутні докази, що підтверджують погіршення стану здоров`я. Крім цього заявлена сума моральної шкоди до стягнення в розмірі 20 тисяч гривень є явно завищеною та необґрунтованою…» (т. 2 а.с. 6).

Надаючи оцінку цій вимозі позивача, суд застосовує наступні положення законодавства.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001р. №5 передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом встановлено, що дисциплінарна справа містить наступні листи голови дисциплінарної комісії:

- від 20.07.2020р. № 001/24-3516/0/2020/602-210 адресований директору Бериславської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості (т. 2 а.с. 120);

- від 20.07.2020р. № 001/24-3517/0/2020/602-0102 адресований директору Бериславського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (т. 2 а.с. 121);

- від 20.07.2020р. № 01/01-15-206/20 адресований секретарю виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області (т. 2 а.с. 116);

- від 24.07.2020р. № 001/24-3603/0/2020/602-210 адресований голові Шляхівської сільської об`єднаної територіальної громади (т. 2 а.с. 130);

- від 20.07.2020р. № 01/01-16-206/20 адресований фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 119)

У цих листах повідомлялось, що відносно заступника начальника, начальника відділу державних допомог управління соціального захисту населення районної державної адміністрації ОСОБА_1 відкрите дисциплінарне провадження щодо неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків та пропонувалось відрядити для роботи комісії особу із юридичною освітою або надати документи.

Аналогічного змісту листи були направлені до управління соціального захисту населення РДА (т. 2 а.с. 142), ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 143), ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 144).

Необхідно відмітити, що витребовуючи будь-які документи або запрошуючи осіб для участі у роботі дисциплінарної комісії, голова цієї комісії могла обмежитись повідомленням, що затребувана інформація необхідна для проведення дисциплінарного провадження, не розповсюджуючи службову інформацію про відкриття щодо ОСОБА_1 дисциплінарного провадження із зазначенням її посади та інкримінованого порушення.

Суд погоджується із позивачем, що розповсюдження серед значного кола осіб інформації про порушення щодо позивачки дисциплінарного провадження щодо неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків знизило ділову репутацію позивача, як державного службовця, що вплинуло на відносини із колегами, а також на її емоційно-психологічний стан.

Також суд враховує, що позивачка на час розповсюдження такої інформації була діючим депутатом районної ради, і повідомлення виконавчого комітету Бериславської районної ради про порушення щодо позивачки дисциплінарного провадження щодо неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків завдало шкоди її авторитету з огляду також і на проведення виборів до місцевих рад.

Всі зазначені факти значним чином змінили ритм та порядок життя позивачки, порушили її нормальні життєві зв`язки, для відновлення яких позивач повинна прикладати значні додаткові зусилля.

З врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань, а тому, присуджує з відповідача відшкодування на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Щодо компенсації витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

13.08.2020 р. між позивачем (клієнт) та адвокатом Ковальчук І.М. укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених Договором.

Вартість правничої допомоги, згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 19.08.2020 р., становить : - зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1000,00 грн (1 год); - підготовка процесуальних документів, в тому числі, позовної заяви, оформлення пакету документів з відповідною кількістю копій та направлення до суду - 2500,00 грн (2,5 год); - участь у судових засіданнях - 1000,00 грн (1 год); - витрати, пов`язані з явкою в судові засідання - 500,00 грн. Загальна сума вартості витрат - 5000,00 грн.

На підтвердження реальності понесення витрат на правничу допомогу, позивач надала до суду копію квитанції до прибуткового касового ордера від 19.08.2020 р. на суму 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Відповідач, у відзиві на позовну заяву зазначає, що до розрахунку суми гонорару включена участь адвоката в судових засіданнях, та витрати пов`язані з явкою в судове засідання, яка фактично ним не виконана. Крім того, вважає, що вартість роботи адвоката за 1 годину у сумі 1000,00 грн є суттєво завищеною..

Суд зазначає, що у розрахунку гонорару врахована послуга участь у судових засіданнях - 1000,00 грн (1 год) та витрати пов`язані з явкою в судові засідання - 500,00 грн. Однак, з матеріалів справи вбачається, що судових засідань у справі що розглядається не проводилося. З огляду на зазначене, суд не враховує заявлені суми стягнення за послуги «участь у судових засіданнях та витрати, пов`язані з явкою в судові засідання» у сумі 1500,00 грн.

Крім того, суд не погоджується із позицією відповідача щодо завищення розміру гонорару адвоката з огляду на наступне.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018р. у справі №826/856/18.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу зазначеного суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, окрім суми 1500,00 грн. за участь у судових засіданнях, є розумним та співмірним зі складністю справи, часом та обсягом наданих послуг, відтак підлягають відшкодуванню позивачу у сумі 3500,00 грн.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, підлягає стягненню з Бериславської районної державної адміністрації сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. та сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 13.08.2020 року №27-ос "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ".

Стягнути з Бериславської районної державної адміністрації (, 74300, Херсонська область, Бериславський район, м.Берислав, вул.Перемоги,2) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з Бериславської районної державної адміністрації (, 74300, Херсонська область, Бериславський район, м.Берислав, вул.Перемоги,2) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з Бериславської районної державної адміністрації (, 74300, Херсонська область, Бериславський район, м.Берислав, вул.Перемоги,2) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 106020000