Справа № 640/5508/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 640/5508/20

адміністративне провадження № К/9901/29383/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №640/5508/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сокур» до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Фонд державного майна України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», Акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання утриматись від вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Сокур» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просило:

- визнати протиправними дії виконавця щодо звернення стягнення на майно 8 штук простих іменних акцій, емітент ПАТ «Укртелеком», що становить 92,7906% частки в статутному капіталі емітента, номінальною вартістю 0,25 грн за штуку, до зняття Фондом державного майна України з контролю договору купівлі-продажу від 11 березня 2011 року № КПП-582 або надання Фондом державного майна України дозволу на їх примусову реалізацію;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на майно від 01 серпня 2019 року у зведеному виконавчому провадженні №59690056;

- визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна від 20 вересня 2019 року у зведеному виконавчому провадженні №59690056;

- визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна від 02 жовтня 2019 року у зведеному виконавчому провадженні №59690056;

- визнати протиправною та скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 11 січня 2020 року;

- зобов`язати відповідача утриматись від звернення стягнення на майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно звернено стягнення на пакет акцій Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», оскільки зазначений пакет акцій є майном із особливим правовим режимом, яке перебуває під приватизаційним контролем, а тому його відчуження можливе лише за наявності відповідного дозволу Фонду державного майна України або зняття приватизаційного контролю за рішенням Фонду державного майна України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду мста Києва від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не було надано доказів того, що Фондом державного майна України, який здійснює приватизаційний контроль щодо спірного пакету акцій, надано згоду на відчуження або доказів того, що зі спірного пакету акцій знято приватизаційний контроль у встановленому законом порядку, що свідчить про протиправність дій відповідача щодо звернення стягнення на таке майно.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.

З огляду на вказане, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №640/5508/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сокур» до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Фонд державного майна України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», Акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання утриматись від вчинення дій.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк