Справа № 645/5447/20
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/5447/20
Провадження № 2-а/645/109/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань Христенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України /в/ч 9938/ Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в особі старшого лейтенанта заступника начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Алехіну Олену Анатоліївну звернулася до суду до Відділу Прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України /в/ч 9938/ Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в особі старшого лейтенанта заступника начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія СхРУ №073694 від 7 вересня 2020 року.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що постановою серія СхРУ № 073694 від 07.09.2020 року заступником начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Охрімовою Іриною Сергіївною позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст, 204-2 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 пояснила, що 14.07.2020 року о 10:00 годині вона перетнула ДК України з ТОТ України до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через ДК України «Червонопартизанськ», чим порушила п. З Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на ТОТ у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року за № 815, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у зв`язку з чим на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Позивач не згодна з правопорушенням, постанову вважає необґрунтованою, такою, що складена з порушенням норм законодавства, виходячи з наступного. Позивач дійсно порушила відповідні правила перетинання державного кордону, але це сталося у червні 2020 року та за це правопорушення вона вже була притягнута до адміністративної відповідальності, про що також свідчить запис з тексту оскаржуваної постанови. Таке порушення було вимушеним, оскільки з 18 березня 2020 року очільники сепаратистів так званих «ЛДНР» закрили пункти пропуску на лінії розмежування та припинили пропуск громадян, які в`їжджають на підконтрольну Україні територію та виїжджають з підконтрольної Україні території. Закриття пунктів контролю незаконними озброєними формуваннями на лінії

розмежування та відсутність можливості провести контрольні процедури органами

державної влади в закритих пунктах пропуску через державний кордон робить

неможливим перетнути встановленим порядком державний кордон України громадянами

з дотриманням законодавства України, чим порушено права і свободи останніх. На

підставі вищевикладеного останні вимушені вчинити протиправне діяння, яке підпадає під

ознаки адміністративного правопорушення за ст. 204-2 Кодексу України про

адміністративні правопорушення та виїхати або в`їхати на тимчасово окуповану території

в межах Донецької та Луганської областей через закриті Кабінетом Міністрів України

пункти пропуску. Фактично дії таких осіб вчиняються в стані крайньої необхідності, поняття якої розкрито у ст. 18 КУпАП, та, відповідно, такі особи на підставі положень ст. 247 КУпАП повинні бути звільнені від адміністративної відповідальності. Позивач зареєстрована та постійно проживала зі сім`єю у місті Свердловськ

Луганської області, тобто на території тимчасово непідконтрольній Україні. Порушення

Позивачем правил в`їзду на підконтрольну Україні територію було викликане

необхідністю проходження сином Позивача ЗНО та вступу його до вищого закладу

України. Незважаючи на обставини, з яких Позивач з сином вимушені були порушити

правила в`їзду на підконтрольну Україні територію, на неї була складена постанова серії

СхРУ № 067018 від 28.06.2020р. про накладення адміністративного стягнення у розмірі

1700 гривен. Позивач не оскаржувала дану постанову та сплатила встановлену суму

штрафу у місці складення постанові під загрозою заборони пропуску на територію

України. 07 вересня 2020 року Позивач разом з чоловіком супроводжували сина до місця

навчання у місто Харків. Сім`я направлялась на власному автомобілі з території Росії на

підконтрольну Україні територію через пропускний пункт «Мілове» та при проходженні

прикордонного контролю на Позивача була складена відповідна постанова про

адміністративне стягнення, а також на сина був складений адміністративний протокол за

порушення ч.І ст. 204-2 КУпАП. При цьому, до чоловіка у прикордонників не було будь-

яких претензій, як само й не було питань щодо законності провозу автомобілю. Міловським

районним судом Луганської області у справі № 418/3306/20 вже розглянутий

адміністративний протокол відносно неповнолітнього ОСОБА_2 та

ухвалене постанову від 10.09.2020р., якою встановлене, що протокол складений не

правильно з порушенням процесуального закону. Також позивач зазначає, що заступником начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних

Луганського прикордонного закону Охрімовою І.С. під час притягнення Позивача до

адміністративної відповідальності допущені порушення норм ст.ст. 33, 208, 258, 268,

ч.4 ст.278, КУпАП, а саме: вказаною повноважною особою не роз`яснювались Позивачу права і обов`язки особи, відносно якої здійснюється адміністративне провадження; не запропоновано право скористатися правовою допомогою; посадовою особою не вивчались всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а отже, не враховані наведені вище пояснення Позивача, проте вони булі розтлумачені як щире каяття у скоєнні адміністративного правопорушення, що не відповідає дійсності; не складено протоколу про адміністративне провадження. Крім того, оскаржувана постанова не містить об`єктивних та переконливих

відомостей, що 14.07.2020 року Позивач здійснила перетин державного кордону України з

тимчасово окупованої території до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через

державний кордон України «Червонопартизанськ», такі відомості взагалі відсутні. Відсутність належних доказів незаконного перетину Позивачем 14.07.2020р.

через тимчасово недіючий пункт пропуску «Червонопартизанськ», на думку позивача, свідчить про недоведеність її дій як правопорушника саме за ст. 204-2 КУпАП, тому вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 21.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, в матеріалах справи є дані про належне його повідомлення, відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 205 КАСУ «Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.»

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2ст. 2 КАСУкраїни в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАСУкраїни в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з постанови про накладання адміністративного стягнення СхРУ № 073694 від 07.09.2020 року заступником начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Охрімовою Іриною Сергіївною позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст, 204-2 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 пояснила, що 14.07.2020 року о 10:00 годині вона перетнула ДК України з ТОТ України до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через ДК України «Червонопартизанськ», чим порушила п. З Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на ТОТ у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року за № 815, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у зв`язку з чим на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень, зокрема, було покладено визнання провини ОСОБА_1 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченогост. 204-2 ч. 1 КУпАП.

Згідно ізст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставіст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост. 268 КУпАПособа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не зважуючи на норми вищезазначеної статті, як встановлено судом, позивача було позбавлено процесуального права на захист, не взято до уваги його пояснення, і зазначене відповідачем не спростовано.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст. 204-2 КУпАПадміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815(даліПорядок).

Так, за п. 3 згаданого Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченогост. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем у порушення ч. 2, 5ст. 77 КАСУкраїни не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченогост. 204-2 ч. 1 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача 29 серпня 2020 року оскаржуваної постанови.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем перед судом не було доведено, що у діях позивача 14 липня 2020 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення ОСОБА_1 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки не було доведено перетинання позивачем 29 серпня 2020 року, о 22 год. 00 хв., державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України «Червонопартизанськ».

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ним п. 3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1ст. 204-2 КУпАПу вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.132КАСУкраїни судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір.

Однак, як вбачається з квитанції про сплату №10752, позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.,

Відповідно до ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420 грн. 40 коп., у зв`язку з чим саме ця сума судового збору мала бути сплачена позивачем за подання позовної заяви та підлягає стягненню з відповідача

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 71, 86,122,123, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 247, 268, 283 КУпАП.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України /в/ч 9938/ Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в особі старшого лейтенанта заступника начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії СхРУ №073694 від 7 вересня 2020 року винесену заступником начальника відділу Прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Охрімовою Іриною Сергіївною відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС «Мілове» ім. В.Банних (місце розташування за адресою: вул. Міловська, б. 58, смт Мілове, Міловського району, Луганської області, індекс 92500) на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://fr.hr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2020 року

Головуючий суддя: