Справа № 160/14076/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
10.09.2002 р. ОСОБА_1 , був прийнятий на роботу до органів прокуратури Дніпропетровської області.
В органах прокуратури України на прокурорсько-слідчих посадах загалом пропрацював з 2002 р. до 14 травня 2020 р.
Позивач вважає, що він набув право на призначення пенсії за вислугу років. 15.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Відділ з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, листом від 22.10.2020 р. повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у останнього стажу для призначення пенсії, відповідно до ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, оскільки на день звернення за призначенням пенсії, загальний стаж роботи на дату звернення становить - 21 рік 7 місяців 8 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів - 14 років 10 місяців 17 днів.
Відмову у призначення пенсії за вислугу років відповідач мотивував тим, що право на призначення пенсії за вислугу років мають прокурори незалежно від віку за наявності вислуги років: з 01.10.2019 р. по 30.09.2020 р. у - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців (ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»).
Позивач відмову, визначену в листі від 22.10.2020 р., вважає протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.
15.10.2020р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Представник відповідача зазначає, що ЗУ "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року набув чинності 15.07.2015 р.
Право на призначення пенсії за вислугу років мають прокурори незалежно від віку за наявності вислуги років мають прокурори незалежно від віку за наявності вислуги років з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців (ст.86 ЗУ "Про прокуратуру").
Відповідно до наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний стаж роботи на дату звернення становить 21 рік 7 місяців 8 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів - 14 років 10 місяців 17 днів.
Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного стажу за вислугою років.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотньої дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п.15 ст.86 ЗУ "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року встановлено максимальний розмір (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окреміш категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного пенсійного законодавства України, повновжний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами, якою визначено, що на усій території України з 12 березня по 31 серпня 2020 року було встановлено карантин, та враховуючи п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 26.11.2020 р.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_1 .
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 Серії НОМЕР_2 , якою визначено трудовий шлях останнього.
15.10.2020 р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
22.10.2020 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було направлено на адресу ОСОБА_1 рішення, оформлене листом від 22.10.2020 р. «Про відмову у призначені пенсії», в тексті якого зазначено наступне.
Право на призначення пенсії за вислугу років мають прокурори незалежно від віку за наявності вислуги років з 01.10.2019 р. по 30.09.2020 р. - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців (ст.86 Закону України «Про прокуратуру»).
Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний стаж роботи на дату звернення становить 21 рік 7 місяців 8 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів - 14 років 10 місяців 17 днів.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугою років.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері визначення правових засад організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України регулюються нормами Конституції України, ЗУ «Про прокуратуру», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №3668 від 08.07.2011, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:
по 30 вересня 2011 року - 20 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.
Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №1166 від 27.03.2014, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини 6 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №3668 від 08.07.2011, до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до цієї статті, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених в статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах в державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулись в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в разі неприйняття до 01.06.2015 закону про призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України №1697 від 14.10.2014 «Про прокуратуру», який діє з 15.07.2015, визнаний таким, що втратив чинність з набранням чинності цим Законом, Закон України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6, 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленній позовній заяві та відзиву до неї, суд зазначає наступне.
Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України про обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у відповідача відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в період коли ця норма вже не діє.
Доводи позивача про звуження змісту і обсягу існуючих прав, з якими погодився окружний суд, колегія суддів відхиляє. Європейський Суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі Суханов та Ільченко проти України зазначив, що демократично обраний Парламент зберігає право щодо виконання своїх законодавчих функцій відповідно до Конституції та зміни встановлених розмірів виплат на певний період часу. В рішенні від 03.06.2014 у справі Великода проти України зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може змінюватись державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Відтак зміна правового регулювання призначення пенсій прокурорам і слідчим виходячи з реальних можливостей державного бюджету не є звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зокрема пункт 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування норми стосовно пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в діючий на той час редакції неконституційним не визнавався.
Оскільки не був прийнятий закон про призначення всіх пенсій на загальних підставах та в зв`язку з набранням чинності Закону України №1697 від 14.10.2014 «Про прокуратуру», на день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії, не діяли положення статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» стосовно пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова