Справа № 580/3295/20
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року справа № 580/3295/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо нескладання висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 252240,00 грн, за встановленою формою та щодо неприйняття рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 252240,00 грн. шляхом видання наказу про виплату такої допомоги;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 252240,00 грн. за встановленою формою та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 252240,00 грн шляхом видання наказу про виплату такої допомоги;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 24.06.2020 він звернувся до відповідача із заявою щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням I групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, за результатами розгляду якої листом від 07.07.2020 № 29/К-92 позивачу відмовлено у її виплаті, оскільки з дня встановлення інвалідності минуло понад три роки. Вважаючи вказану відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 6 ст. 100 Закону України «Про національну поліцію», особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права. Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС від 11.01.2016 № 4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК). Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 533763, інвалідність позивачу встановлено з 25.11.2016. Враховуючи вищевикладене, оскільки від дня встановлення інвалідності пройшло більше трьох років, тому відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Позивач у період 02.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 16.09.2016 проходив службу в органах Національної поліції України.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16.09.2016 №156 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 12.09.2016 №309 позивача визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку, захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №533763 від 25.11.2016, позивачу з 25.11.2016 встановлена І група інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, строк дії інвалідності необмежений.

Згідно довідки Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААА №022749 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу встановлено 90% ступінь втрати професійної працездатності.

09.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.

Листом від 29.12.2016 №29/К-181 Головне управління Національної поліції в Черкаській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до положень статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку від 11.01.2016 №4 допомога призначається і виплачується особам, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2017 у справі №711/4013/17, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, позов задоволено.

Визнано протиправним рішення відповідача, викладене у листі від 29.12.2016 №29/К-181, про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто в сумі 362500 грн, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2018, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задоволено частково. Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у вказаній справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

За заявою позивача, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2019 у справі №711/4013/17 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, задоволено заяву Головного управління Національної поліції в Черкаській області про поворот виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2017 у справі №711/4013/17, а також стягнуто з позивача на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області сплачені виплачені кошти в сумі 362 500, 00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2020 позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №711/4013/17.

24.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням I групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами розгляду якої листом від 07.07.2020 № 29/К-92 позивачу відмовлено у її виплаті, оскільки відповідно до п. 6 ст. 100 Закону України «Про національну поліцію», особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права. Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 533763, інвалідність позивачу встановлено з 25.11.2016. Враховуючи вищевикладене, оскільки від дня встановлення інвалідності пройшло більше трьох років, тому відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І груп інвалідності, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, відповідно до пункту четвертого частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено від 11.01.2016р. №4 Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок №4).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ цього Порядку у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання допомоги є дата з якої встановлено інвалідність.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач у період 02.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 16.09.2016 проходив службу в органах Національної поліції України.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16.09.2016 №156 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 12.09.2016 №309 позивача визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку, захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №533763 від 25.11.2016, позивачу з 25.11.2016 встановлена І група інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, строк дії інвалідності необмежений.

За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов`язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 №357/1734/17, 373/1188/16-а.

Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов`язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції 16.09.2016 на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), та відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №533763 позивачу з 25.11.2016 встановлена І група інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто протягом шести місяців після звільнення його з поліції, що надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ст. 97 Закону №580-VІІІ.

В свою чергу, листом відповідача від 07.07.2020 № 29/К-92 позивачу відмовлено у її виплаті, оскільки відповідно до п. 6 ст. 100 Закону України «Про національну поліцію», особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права. Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 533763, інвалідність позивачу встановлено з 25.11.2016. Враховуючи вищевикладене, оскільки від дня встановлення інвалідності пройшло більше трьох років, тому на переконання відповідача відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ цього Порядку днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Таке право у позивача виникло 25.11.2016, адже саме з цього дня йому встановлено I групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як вже зазначено судом, відповідно до ч. 6 ст. 100 Закону № 580-VIII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку №4).

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку №4, рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Таким чином, Порядком №4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, відповідно до Порядку №850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку №4 - з проходженням служби в поліції.

Разом із тим, у законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону №580-VIII та у відповідності до Порядку №4.

Також суд зазначає, що призначення одноразової грошової допомоги не відбувається автоматично. Окрім виникнення права на отримання допомоги, необхідним є волевиявлення особи, що свідчить про бажання її отримати.

Позивач маючи намір отримати одноразову грошову допомогу, звернувся із відповідним рапортом та документами за її отриманням до відповідача 09.12.2016, тобто через чотирнадцять днів після встановлення інвалідності (25.11.2016). Проте, листом від 29.12.2016 №29/К-181 Головне управління Національної поліції в Черкаській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до положень статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку від 11.01.2016 №4 допомога призначається і виплачується особам, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, а відповідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 533763, інвалідність позивача пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що стало наслідком оскарження таких дій відповідача у судовому порядку у справі №711/4013/17.

Як вже зазначено судом вище, останнім рішенням, що було прийнято у справі №711/4013/17 є постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2020.

При цьому, позивач 24.06.2020 повторно звернувся до відповідача із заявою щодо призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, проте листом відповідача від 07.07.2020 № 29/К-92 позивачу відмовлено у її виплаті, оскільки згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 533763, інвалідність позивачу встановлено з 25.11.2016, тобто від дня встановлення інвалідності пройшло більше трьох років, тому на переконання відповідача відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги

Тобто, безпідставним є посилання відповідача, як на підставу відмови у призначенні одноразової грошової допомоги на п. 6 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію» щодо строку реалізації такого права, лише протягом трьох років з дня виникнення такого права, оскільки трирічний строк визначений вказаною нормою Закону, сплив не з вини позивача, який намагався реалізувати надане йому право на отримання такої допомоги, у тому числі і шляхом оскарження дій відповідача до суду у справі №711/4013/17.

При цьому, суд звертає увагу, що перелік підстав відмови поліцейському у виплаті одноразової грошової допомоги визначений статтею 101 Закону №580-VIIІ.

Однак серед них відсутня така підстава для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, як сплив або закінчення строку протягом якого особа, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, може реалізувати таке право шляхом звернення із відповідним рапортом (заявою).

Аналіз фактичних обставин справи та норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що відповідачем у листі від 07.07.2020 № 29/К-92 не наведено жодної визначеної законом підстави в обґрунтування відмови у призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність безпідставної відмови в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з призначенням І групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому для належного захисту прав позивача дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області слід визнати протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 252240,00 грн. за встановленою формою та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 252240,00 грн шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, суд зазначає таке.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Водночас, з метою захисту та недопущення порушення прав, свобод та законних інтересів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Здійснивши системний аналіз позовних вимог, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням І групи інвалідності та прийняти відповідне рішення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат щодо судового збору не здійснюється у порядку визначеному ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, то станом на час розгляду справи, позивачем не надано доказів понесених витрат на правничу допомогу, тому відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.

Вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, ) повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку із встановленням І групи інвалідності та прийняти рішення, відповідно до вимог статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського".

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя С.М. Гарань