Справа № 480/847/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 р. Справа № 480/847/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Донець Л.О. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 12.06.20 року у справі № 480/847/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Сумській області, в якому просив суд зобов`язати Управління Служби безпеки України в Сумській області врахувати до календарного стажу період перебування у зоні АТО з 18.09.2014 р. по 03.11.2014 р. та з 22.12.2014 р. по 25.12.2014 р., що з урахуванням вимог п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, та вже включенням цього періоду в одинарному розмірі до календарної вислуги років, в пільговому обчисленні складає 51 день *2 = 102 дні, тобто 3 місяці 12 днів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року у справі № 480/847/20 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року у справі № 480/847/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відмова у перерахунку стажу у пільговому обчисленні є протиправною, оскільки він безпосередньо приймав участь у проведенні антитерористичної операції, а тому вважає ці періоди мають бути зараховані до календарного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги. Також разом з відзивом відповідач надав клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в період з 01.08.1993 р. по 27.06.1997 р. навчався у Харківському військовому інституті Національної гвардії України (НГУ). В подальшому з 27.06.1997 р. до 13.04.1998 р. проходив військову службу на офіцерських посадах в НГУ. З 13.04.1998 р. до 21.04.2015 р. проходив військову службу на офіцерських посадах в Службі безпеки України (СБУ).

Позивач фактично брав участь у бойових діях в зоні АТО в період з 18.09.2014 р. до 03.11.2014 р. та з 22.12.2014 р. до 25.12.2014 р.

Наказом голови Служби безпеки України №10/77-ос від 28.01.2015 р. позивач звільнений у запас згідно з п. 61 пп. "а" та п.63 пп. "г" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу, а наказом УСБУ в Полтавській області № 135/ос від 21.04.2015 р. виключений зі списків особового складу Служби безпеки України.

Після звільнення зі служби особова справа ОСОБА_1 передана до Управління Служби безпеки України в Сумській області 12.05.2015 р. та з цього часу позивач перебуває на обліку в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області.

Згідно довідки Управління Служби безпеки України в Сумській області від 11.11.2019 р. № 68/о-216/199, вислуга років ОСОБА_1 складає: в календарному обчисленні - 21 рік 08 місяців 20 днів; в пільговому обчисленні на 15.01.2015 р. складає 04 роки 08 місяців 20 днів.

20.11.2018 р. позивач звернувся до Управління Служби безпеки України в Сумській області із заявою про призначення пенсії, разом з якою направив на адресу відповідача документи для призначення пенсії за вислугу років. Також, просив врахувати довідку Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 04 червня 2018 р. № 206 про його перебування в зоні АТО з 18.09.2014 р. по 03.11.2014 р.; з 22.12.2014 р. по 25.12.2014 р. та долучити вказані документи до його особової справи.

Листом від 23.11.2018 р. Управління Служби безпеки України в Сумській області повідомило позивача, що оформлення мобілізаційним підрозділом регіонального органу СБУ документів для призначення пенсій за вислугу років військовозобов`язаним СБУ не передбачено чинним законодавством України та відомчими нормативно-правовими актами. Враховуючи викладене, заява позивача від 20.11.2018 р. та додані до неї матеріали, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", скеровані за належністю до УСБУ в Полтавській області для подальшого розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства України. Надана позивачем довідка Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 04.06.2018 р. № 206 долучена до матеріалів особової справи ОСОБА_1 .

Вказані обставини встановлені судом під час розгляду Сумським окружним адміністративним судом справи №480/175/19.

Не погодившись з відмовою Управління Служби безпеки України в Сумській області від 23.11.2018 р., ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Сумській області про зобов`язання підготувати та направити до органів пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 р. у справі №480/175/19 зобов`язано УСБУ в Сумській області підготувати та направити до органів пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

На виконання рішення суду Управління СБУ в Сумській області підготувало та направило до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням від 01.08.2019 р. № 18 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга позивача становить 21 рік 8 місяців 20 днів та є меншою ніж 22 роки, встановленої законом для призначення пенсії за вислугу років (а.с.13).

15.01.2019 р. ОСОБА_1 звертався до УСБУ в Сумській області із заявою про надання довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із зазначенням його календарного стажу 22 роки 02 дні (а.с.10-12).

Управління СБУ в Сумській області листом від 22.01.2020 р. №68/О-18/199/1 повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до матеріалів його особової справи, календарна вислуга років складає 21 рік 8 місяців 20 днів, пільгова вислуга років складає 4 роки 8 місяців 20 днів. Тому в управління відсутні правові підстави для складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області довідки із зазначенням іншої календарної вислуги років (а.с.14).

Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правильно відмовив позивачу у врахуванні до календарного стажу періоду перебування у зоні АТО у пільговому обчисленні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон № 2262).

У відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Одночасно, стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Крім того, в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Таким чином, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності вислуги 22 календарних роки і більше, а також містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 21.04.2015 р. (день звільнення) вислуга років позивача з урахуванням періодів перебування його у зоні АТО з 18.09.2014 р. до 03.11.2014 р. та з 22.12.2014 р. до 25.12.2014 р. у календарному обчисленні становить 21 рік 8 місяців 20 днів, що є недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зарахування до календарної вислуги років періодів перебування у зоні АТО чи інших періодів у кратному вимірі (пільговому обчисленні) не передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018, у справі №725/1959/17, від 22 листопада 2018 у справі №161/4876/17, від 27.03.2020 року у справі №569/727/17.

У відповідності до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи відсутність у ОСОБА_1 достатньої календарної вислуги років, Управлінням Служби безпеки України в Сумській області правомірно відмовлено йому у врахуванні до календарного стажу періоду перебування у зоні АТО у пільговому обчисленні.

Довід апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 р. № 393, якою позивачу для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, колегія суддів не приймає, оскільки згідно з ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України або Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Стаття 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 суперечать приписам статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому застосуванню підлягає саме закон, оскільки має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановив, що на момент звільнення позивача з військової служби його календарна вислуга років складала 21 рік 08 місяців 20 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і у відповідача були відсутні законні підстави для врахування до календарної вислуги років позивачу періоду перебування в районі проведення АТО з урахуванням вимог п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року у справі № 480/847/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року у справі № 480/847/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Л.О. Донець Я.М. Макаренко
Постанова складена в повному обсязі 24.11.20 р.