Справа № 160/12730/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/12730/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Лащенко Р.В., за участю: представника позивача Васильченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року в адміністративній справі №160/12730/19 (суддя у 1 інстанції Коренев А.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега" звернулося з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України: UA110150/2019/200111/1 від 20.06.2019 року; UA 110150/2019/200121/1 від 01.07.2019року; UA 110150/2019/200212/1 від 15.10.2019року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно прийнято спірні рішення, оскільки позивач надав усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару. Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у органу доходів і зборів не було правових підстав для витребування додаткових документів, оскільки подані декларантом документи не містили розбіжності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України № UA110150/2019/200111/1 від 20.06.2019 року; № UA110150/2019/200121/1 від 01.07.2019 року; № UA110150/2019/200212/1 від 15.10.2019 року. Стягнуто з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" судовий збір у розмірі 2060,24 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що для здійснення митного оформлення імпортованого товару позивачем було надано документи, які містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, щозгідно з контракту №F/141 від 17.04.2019 року, укладеного між HARS & HAGEBAUER BV (Продавець) та ТОВ Омега (Покупець), останній купує свіжі фрукти і овочі, в подальшому Товари, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в наступних Специфікаціях до цього Контракту.

Так, відповідно до п.1.2 Контракту №F/141 від від 17.04.2019 року укладеного між ТОВ Омега та HARS & HAGEBAUER BV, товар, що поставляється, має бути поставлений партіями у повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними в Спеціфікаціях або Додатках до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.3 Контракту сторони погодили, що найменування і кількість кожної окремої партії товару визначається на підставі інвойсу, виставленого продавцем покупцеві на кожну окрему партію товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю ОМЕГА з метою митного оформлення товарів їстівні плоди, манго свіжі, ботанічна назва Mangifera indica, врожай 2019року; ананаси свіжі, ботанічна назва роду Ananas Comosus, врожай 2019року подало до Дніпропетровської митниці ДФС електронні митні декларації UA110150/2019/227102.001 від 19.06.2019 року, UA110150/2019/228598.001 від 01.07.2019 року, UA 110150/2019/243013.001 від 15.10.2019 року.

Під час декларування товарів за вказаними електронними митними деклараціями ТОВ Омега обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, прайс-листи, міжнародні автомобільні накладні (СМR), та інші документи, зазначені в графі 44 митних декларацій.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості відповідачем були прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів UA 110150/2019/200111/1 від 20.06.2019року, UA 110150/2019/200121/1 від 01.07.2019; UA 110150/2019/200212/1 від 15.10.2019 року (а.с. 16-17, 70-71, 116-117) та відмовлено у прийнятті вказаних митних декларацій шляхом оформлення Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA110150/2019/00417 від 20.06.2019р; UA 110150/2019/00432 від 01.07.2019р; UA 110150/2019/00621 від 15.10.2019р (а.с. 22-24, 76-81, 119-123).

В обґрунтування вказаних рішень про коригування митної вартості товарів органом доходів і зборів зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та зазначили обставини, що слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування полягають у наступному: договірні стосунки між перевізником та експедитором не підтверджено; прейскурант (прайс-лист) виданий не виробником товару, а продавцем за контрактом; заявки на транспортні послуги не відповідають вимогам Договорів про надання транспортно-експедиційних послуг.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі Оцінка товарів для митних цілей, згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митний орган має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких зазначений у частині 2 цієї статті. Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Крім того, повноваження щодо здійснення контролю заявленої митної вартості товару мають здійснюватись митним органом у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих за переліком ч.2 ст.53 Митного кодексу України документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України право витребувати додаткові документи виникає у митного органу лише у випадку, якщо недоліки, неточності та розбіжності маються саме у документах, перелік яких визначений ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів UA 110150/2019/200111/1 від 20.06.2019 року, UA 110150/2019/200121/1 від 01.07.2019 року; UA 110150/2019/200212/1 від 15.10.2019 року, відповідачем відмовлено у застосуванні основного методу визначення митної вартості товарів та застосовано другорядний метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарі посилаючись, зокрема, на наступне

- у наданому до митного оформлення комерційному рахунку відсутнє посилання на основний документ, відповідно до якого сформована оцінювана партія товару - додаткова угода № 3 від 13.06.2019року, № 4 від 20.06.2019 року, № 5 від 09.10.2019 року;

- наданий декларантом фітосанітарний сертифікат без перекладу, що не відповідає вимогам статті 254 МКУ;

- відповідно до умов специфікації №3 від 13.06.2019, умови поставки оцінюваної партії товарів FСА Ваrendrесht (NL). Згідно ДМВ декларантом заявлені витрати на транспортування - 24580,45 грн; згідно умов специфікації №4 від 20.06.2019, умови поставки оцінюваної партії товарів FСА Ваrendrесht (NL). Згідно ДМВ декларантом заявлені витрати на транспортування - 38395,97 грн.;

- до митного оформлення надано договір на перевезення оцінюваних товарів від 15.06.2017 №267, який укладено між ТОВ ОМЕГА та ТОВ Фортуна Плюс. Проте, відповідно до товаротранспортної накладної від 10.10.2019 №Q3/2019/32026139, безпосереднім перевізником є ПП ТранскомАльянс. Договірні відносини між експедитором та перевізником не підтверджено.

З приводу вказаних зауважень митного органу слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п.1.2 Контракту №F/141 від від 17.04.2019 року укладеного між ТОВ Омега та HARS & HAGEBAUER BV, (далі за текстом - Контракт) товар, що поставляється, має бути поставлений партіями у повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними в Специфікаціях і Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.3 Контракту сторони погодили, що найменування і кількість кожної окремої партії товару визначається на підставі інвойсу, виставленого продавцем покупцеві на кожну окрему партію товару.

Необхідно зазначити, що у комерційних рахунках (інвойсах) є посилання на Контракт, а отже і на його невід`ємну частину специфікацію. Дані вказані в комерційних рахунках (інвойсах) повністю співпадають з даними зазначеними у специфікаціях і у повній мірі дають можливість визначити числове значення митної вартості товару.

Згідно ст.254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відповідно до вимог ст.53 Митного Кодексу України міжнародний фітосанітарний сертифікат не є обов`язковим документом для визначення митної вартості, отже відсутність перекладу цього документу жодним чином не може вплинути на визначення митної вартості товару.

Наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.12 року встановлено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів належать: 1. рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 2. банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 3. калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до п.3.1. договору про надання транспортно-експедиційних послуг №11/06/2019 від 11.06.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №19/04 від 19.04.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №267 від 15.06.2017 року, вид, об`єм, строки вартість послуг перевізника визначаються для кожного окремого перевезення у відповідності до узгоджених заявок клієнта, що регламентуються цим Договором або в Додатках до нього (додаткових угодах, тощо). Узгоджені Заявки являють собою домовленість сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу клієнта у рамках цього Договору, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників сторін і печатки сторін), є його невід`ємною частиною.

У заявках на перевезення №ХК -1/2019; №SHG-6/2019; №FР-1/2019, наданих до митних декларацій вбачається, що погоджено виключно міжнародне перевезення та експедирування рефрижераторним автотранспортом за маршрутом: м. Барендрехт, Голландія - м. Дніпро, Україна без надання будь-яких інших послуг, передбачених п.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг №11/06/2019 від 11.06.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №19/04 від 19.04.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №267 від 15.06.2017 року на які посилається Дніпропетровська митниця ДФС України.

Відповідно до умов п.5.4. договору про надання транспортно-експедиційних послуг №11/06/2019 від 11.06.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №19/04 від 19.04.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №267 від 15.06.2017 року, розрахунок за перевезення мав здійснитися після подання митних декларацій, тому відповідно до вимог Наказу №599 та ст.53 Митного кодексу України, на підтвердження вартості перевезення до всіх митних декларацій було надано: рахунки-фактури, заявки на перевезення, договір на транспортування №240119 від 24.01.2019, товарно-транспортну накладну (СМR).

Відповідно до п.5.6. договору про надання транспортно-експедиційних послуг №11/06/2019 від 11.06.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №19/04 від 19.04.2019 року; договору про надання транспортно-експедиційних послуг №267 від 15.06.2017 року вартість транспортно-експедиційного обслуговування визначається в заявках і включає в себе оплату послуг перевізника, а також витрати, понесені перевізником на оплату послуг інших осіб, залучених до виконання його зобов`язань, також інші витрати перевізника, що мали місце в процесі виконання цього Договору і передбачені ним.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем надано усі документи, які підтверджують транспорті витрати та необхідні і достатні для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу.

Також слід зазначити, що 19.06.2019 року до митного оформлення була подана митна декларація № 110150/2019/227102/001 до якої винесене оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UA 110150/2019/200111/1 від 20.06.2019 року. За ст.55 Митного кодексу України було подано митну декларацію № UA110150/2019/227382 від 20.06.2019 року до якої було серед інших документів долучено інвойс №249554 від 13.06.2019 року на загальну суму митної вартості 14 040 євро. На виконання вимог контракту згідно свіфта від 19.06.2019 року сплачено 14 040 евро. (а.с. 245)

Із матеріалів справи вбачається, що у рамках Контракту також було поставлено товар на загальну суму 18 503 євро. До митного оформлення було подано митну декларацію № UA 110150/2019/225136 від 03.06.2019 року до якої було серед інших документів долучено інвойс №249219 від 28.05.2019. Товар оплачено згідно свіфта від 03.06.2019 року. Після отримання товару було підписано кредит ноту, а саме інвойс №249663 від 17.06.2019 року на загальну суму -856 евро та кредит ноту, а саме інвойс №254858 від 17.06.2019 року на загальну суму - 4 евро (а.с. 251, 252).

01.07.2019 року до митного оформлення подана митна декларація № UA 110150/2019/228598/001 до якої винесене оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UA 110150/2019/200121/1 від 01.07.2019 року. За ст.55 Митного кодексу України було подано митну декларацію № UA 110150/2019/228751 від 02.07.2019 року до якої було серед інших документів долучено інвойс №249738 від 20.06.2019 року на загальну суму митної вартості 10 373 евро. На виконання вимог контракту згідно свіфта від 27.06.2019 року сплачено 9 513 евро. Таким чином, з урахуванням кредит ноти, а саме інвойсу №249663 від 17.06.2019 року на загальну суму -856 евро та кредит ноти, а саме інвойсу №254858 від 17.06.2019 року на загальну суму -4 евро покупець у повному обсязі розрахувався за товар. Після отримання товару було підписано кредит ноту, а саме інвойс №250035 від 05.07.2019 року на загальну суму - 4 349, 52 евро (а.с. 254).

15.10.2019 року до митного оформлення подана митна декларація № UA 110150/2019/243013/001 до якої винесене оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UA 110150/2019/200212/1 від 15.10.2019 року. За ст.55 Митного кодексу України було подано митну декларацію № UA 110150/2019/243071 від 16.10.2019 року до якої було долучено, зокрема, інвойс №251763 від 09.10.2019 року на загальну суму митної вартості 8 934, 45 евро.

На виконання вимог контракту згідно свіфта від 16.10.2019 року сплачено 4 584, 93 евро. Таким чином, з урахуванням кредит ноти, а саме інвойсу №250035 від 05.07.2019 року на загальну суму -4 349, 52 евро позивач у повному обсязі розрахувався за товар за ціною, яка визначена контрактом.

Колегія суддів зазначає, що відповідач витребовуючи весь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган не обґрунтував яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену мину вартість товару.

При цьому, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а12 від 11.09.2012 року та №21-91а12 від 29.05.2012 року.

Також наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16, від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року в адміністративній справі №160/12730/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року в адміністративній справі №160/12730/19 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11 листопада 2020 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва