Справа № 360/2779/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2779/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Вакуленка А.В.,

представника позивача - Шурхно А.А.,

представника відповідача - Ікешової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до головного управління ДПС у Луганській області (дал ГУ ДПС у Луганській області або відповідач), відповідно до якої позивач, з урахуванням уточнення просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (форма Р), а саме:

- № від 18.12.2013 по податку на додану вартість в сумі 18857,50 грн, № від 18.12.2013 по податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн. № від 12.02.2014 акт інвентаризації № 304/17 по податку на додану вартість в сумі 625,77 грн, винесені Стаханівською ОДПІ (Кіровське відділення) м. Кіровськ Луганської області.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Луганській області (м. Сєвєродонецьк), як платник податків з 13.04.2020.

13.04.2020 позивач як ФОП звернувся до відповідача з заявою про його реєстрацію в якості платника єдиного податку третьої групи та застосування спрощеної системи оподаткування.

У відповідь на вказане звернення листом від 14.04.2020 ФОП-1299/12-32-52-10-26 відповідачем повідомлено про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 , як платника єдиного податку третьої групи з 10.04.2020, у зв`язку з тим, що на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 має податковий борг у сумі 19483,27 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та борг у сумі 510,00 грн з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата.

Податковий борг у ФОП ОСОБА_1 виник відповідно до акта про результати перевірки № 25 від 17.12.2013, на підставі податкових повідомлень-рішень (форма Р), а саме: № від 18.12.2013 по податку на додану вартість в сумі 18857,5 грн, № від 18.12.2013 по податку на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн, № від 12.02.2014 року акт інвентаризації № 304/17 по податку на додану вартість в сумі 625,77 грн.

Крім того, відповідач пояснив, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей Стаханівська ОДПІ (Кіровське відділення), де позивач перебував на обліку з 24.04.2003 переміщена до Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області. З 27.02.2015 позивач перейшов на облік до ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області. На теперішній час відсутній доступ до адміністративної будівлі Стаханівської ОДПІ (Кіровського відділення). Документообіг, у тому числі за 2013-2014 роки знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, а тому Сєвєродонецьке управління не має можливості надати копії податкових повідомлень-рішень, направлень на перевірку, актів, тобто документів, які є підставою для нарахування податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 .

Позивач зауважує, що йому було відмовлено у реєстрації платником єдиного податку із посиланням лише на ITC "Податковий блок", без надання письмових доказів цього боргу, а саме оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та актів перевірок, тобто без підтверджуючих наявність боргу документів, тому вважає податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Представником відповідача 11.09.2020 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнає та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на таке (а.с.62-71).

З 2013 року ФОП ОСОБА_1 перебував на податковому обліку за основним місцем реєстрації у Стаханівській ОДПІ (Кіровське відділення) м. Кіровськ Луганської області. У 2013 році Стаханівською ОДПІ (Кіровське відділення) м. Кіровськ Луганської області, відповідно до вимог ст. 54, 75,86 Податкового кодексу України (в редакції 2013 року) була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, про що свідчать дані ITC «Податковий блок», за результатом якої складено акт перевірки від 17.12.2013 №25, на підставі якого, згідно до вимог п. 86.6 ст. 86 Кодексу винесені податкові повідомлення-рішення від 18.12.2013 №, № та рішення від 12.02.2014 №.

Твердження позивача про те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення не направлялись на його адресу не відповідає дійсності, оскільки відповідно до підсистеми «Податковий аудит» ITC «Податковий блок» вбачається про вручення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень платнику податків 21.01.2014.

Щодо посилань позивача на те, що протягом 1095 календарних днів до 13.04.2020 податкового боргу у нього не виникало, та відносно нього не виносились податковим органом будь-які податкові повідомлення-рішення або вимоги про сплату боргу, а судами будь-які рішення про стягнення податкових платежів відповідач зазначає наступне.

Підпунктом 38.2 пункту 38 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX «Перехідні положення» Кодексу передбачено, що на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасового окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 01.01.2017 не змінили своє місцезнаходження із зазначених територій на іншу територію України зупиняється застосування норм статей 59,60 (в частині податкових вимог) 87-101 цього Кодексу.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридична особа ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до 13.04.2020 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 № 428-р), м. Кіровськ належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, до 13.04.2020 ФОП ОСОБА_1 не було змінено місцезнаходження з території, тимчасово непідконтрольній органам державної влади на іншу територію України, шляхом подання заяви державному реєстратору та внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а тому у контролюючого органу були відсутні підстави для застосування до позивача норм статті 59 Податкового кодексу України.

Адміністративна будівля Стаханівської ОДПІ (Кіровське відділення) Луганській області розташована за адресою: м. Кіровськ, вул. Борисова,7, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Все майно та документи з основної діяльності Стаханівської ОДПІ (Кіровське відділення) м. Кіровськ у Луганській області, в тому числі облікові справи, матеріали перевірок платників податків, бухгалтерські документи, залишились на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи викладене, у контролюючого органу відсутня можливість надати до суду оскаржувані податкові повідомлення-рішення та акт перевірки на підставі якого вони винесені.

Також зауважив, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу до позовної заяви не надано належних документів, які підтверджують факт понесення позивачем таких витрат та їх розмір. В свою чергу, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.08.2020 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року продовженого загальний строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16 листопада 2020 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічній пред`явленому позову та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74, 79 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.04.2020 за № 0015181, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.11.2020 № 45 (а.с.123-126).

13.03.2020 позивач як фізична особа-підприємець звернувся до відповідача із заявою про його реєстрацію в якості платника єдиного податку третьої групи та застосування спрощеної системи оподаткування. Листом ГУ ДПС у Луганській області відмовлено позивачу у реєстрації платником єдиного податку третьої групи з 10.04.2020 з підстав наявності станом на 13.04.2020 за ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 19483,27 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та боргу в сумі 510,00 грн з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата (а.с.7).

Листом від 13.05.2020 № АДС-1697/12-32-52-06 на ім`я представника позивача адвоката Шурхно А. А., ГУ ДПС у Луганській області повідомило, що податковий борг у ФОП ОСОБА_1 виник відповідно до акта про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 17.12.2013 № 25, на підставі податкових повідомлень-рішень (форма «Р»), а саме:

-по податку на додану вартість № від 18.12.2013 в сумі 18857,50 грн, акт інвентаризації № 304/17 ріш від 12.02.2014 в сумі 625,77 грн;

- по податку на доходи фізичних осіб № від 18.12.2013 в сумі 510,00 грн.

У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей Стаханівська ОДПІ (Кіровське відділення), де позивач перебував на обліку з 24.04.2003, переміщена до Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області. У зв`язку із відсутністю доступу до адміністративної будівлі Стаханівської ОДПІ (Кіровського відділення) та знаходженням документообігу, у тому числі за 2013-2014 роки, на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, Сєвєродонецьке управління повідомило позивача про неможливість надання копії податкових повідомлень-рішень, направлень на перевірку та актів, тобто документів, які є підставою для нарахування податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 07.05.2016 внесено запис про припинення юридичної особи шляхом реорганізації - Стаханівської об`єднаної державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Луганській області, , місцезнаходження: 92703, Луганська область, Старобільський район, м.Старобільськ, вул.Харківська, 6 (а.с. 17-18).

Не погоджуючись із прийнятими Стаханівською ОДПІ (Кіровське відділення) податковими повідомленнями-рішеннями від 18.12.2013 № , № та № від 12.02.2014 акт інвентаризації № 304/17, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до норм підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (абзац перший пункту 58.1 статті 58 ПК України).

За приписами пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Згідно із пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг у ФОП ОСОБА_1 виник відповідно до акта про результатаи перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 17.12.2013 № 25, на підставі податкових повідомлень-рішень (форма «Р»), а саме:

- по податку на додану вартість № від 18.12.2013 в сумі 18857,50 грн, акт інвентаризації № 304/17 ріш від 12.02.2014 в сумі 625,77 грн;

- по податку на доходи фізичних осіб № від 18.12.2013 в сумі 510,00 грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів вручення платнику податків ФОП ОСОБА_1 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у відповідності із вимогами Податкового кодексу України.

При цьому, особливістю цієї справи є відсутність як в матеріалах справи, так і у відповідача документів, які б підтверджували наявність безпосередньо податкового боргу на підставі прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, так і документів, які слугували підставою їх прийняття, зокрема акт перевірки від 17.12.2013 № 25 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України обумовлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, в цьому випадку суд позбавлений можливості дослідити чи приймались взагалі податкові повідомлення-рішення відповідно до акта перевірки ФОП ОСОБА_1 , як і правомірність нарахування позивачу податків на підставі матеріалів акта перевірки; чи була дотримана процедура їх прийняття, чи реалізовувалось воно в установленому законодавцем порядку.

В свою чергу, підсистема «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок», на яку посилається відповідач, не може слугувати підтвердженням наявності податкового боргу у позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів підстав та порядку проведення перевірки стосовно позивача, за результатами якої були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Тобто, суд позбавлений можливості здійснити перевірку правомірності винесених контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рівень без належних доказів.

До того ж, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів вручення ОСОБА_1 податкової вимоги в порядку пункту 59.1 статті 59 ПК України на підтвердження несплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання.

Посилання відповідача на підпункт 38.2 пункту 38 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яким передбачено, що на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 01.01.2017 не змінили своє місцезнаходження із зазначених територій на іншу територію України зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог) 87-101 ПК України, суд не приймає до уваги, оскільки згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.11.2020 № 45 ФОП ОСОБА_1 перейшов на облік до ДПІ в м.Сєвєродонецьку з 27.02.2015, про що безпосередньо зазначено і відповідачем у своєму листі відповіді від 13.05.2020 (а.с.8-9).

Приписами частини першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а саме: з визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві», суд оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть сторони при застосуванні таких обмежень. Верховний Суд вважає правильним зробити висновок, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

За наведених обставин суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень та відповідно наявності у позивача податкового боргу, внаслідок чого оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн та сплаченого ним судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу відповідачем з цього приводу зазначено, що представником позивача не надано доказів, які підтверджують факт понесення позивачем витрат в розмірі 5000,00 грн (а.с.64).

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Матеріали справи містять договір б/н від 01.05.2020 (далі Договір) про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Шурхно А.А. (а.с.12).

Підпунктом 2.3 пункту 2 Договору визначено, що клієнт несе обов`язки, зокрема: сплатити гонорар виконавцю у розмірі, визначеному п.4 вказаного договору; прийняти все виконане, що стосується доручення, а при відмові у прийнятті доручення за цим договором, протягом 2-х днів після повідомлення про виконання доручення, письмово мотивувати таку відмову.

Договором не визначено строк, у який клієнт зобов`язаний сплатити гонорар виконавцю у розмірі, визначеному п.4 вказаного договору.

Відповідно до п.п.4.1 пункту 4 Договору вбачається, що за правову допомогу, що надається згідно з цим договором, клієнт може сплачувати адвокату винагороду (гонорар), розмір якого, в разі його наявності, оговорюється додатковою угодою названого договору.

20.06.2020 між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг від 01.05.2020 про отримання виконавцем винагороди за надання юридичних послуг, відповідно до якого гонорар виконавця становить 5000,00 грн, у тому числі: 1000,00 грн - підготовка до справи (вивчення матеріалів, наданих клієнтом, ознайомлення з судовою практикою та висновками Верховного суду, розробка правової позииції); 1000,00 грн - складання позовної заяви та додатків до неї; 3000,00 грн - участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (а.с.13).

Отже, додатковою угодою, відповідно до Договору про надання правової допомоги, сторонами Договору оговорено розмір гонорара у розмірі 5000,00 грн.

Статтею 134 КАС України чітко визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої), також учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, представником позивача не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, передбачених договором про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, також не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами понесенні позивачем судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн , який підлягає стягненню з ГУ ДПС у Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (форма Р), а саме: № від 18.12.2013 по податку на додану вартість в сумі 18857,50 грн; № від 18.12.2013 по податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн; № від 12.02.2014 акт інвентаризації № 304/17 по податку на додану вартість в сумі 625,77 грн, винесені Стаханівською ОДПІ (Кіровське відділення) м. Кіровськ Луганської області.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Луганській області (, місцезнаходження: вул.Енергетиків, 72, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні).

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25 листопада 2020 року.

Суддя К.Є. Петросян