Справа № 460/3506/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3506/20 пров. № А/857/10163/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Онишкевича Т.В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 460/3506/20 (головуючий суддя Жуковська Л. А., м. Рівне, повне судове рішення складено 06 липня 2020 року) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

18травня 2020 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дійГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови в призначенніОмелянчуку ОСОБА_3 пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язанняГУ ПФУ призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію із зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дати звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії - 03.10.2019.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач постійно і безперервно проживає на території, яка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Наявність в ньогопосвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи надає йому право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, що передбачено статтею 55 вказаного Закону.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, прийнятим в порядку письмового провадження, в задоволенніпозовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскарженерішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_2 в період з 02.12.1986 по 31.12.1995 постійно проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що дає позивачу право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Висновок суду першої інстанції про відсутність в ОСОБА_2 права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного базується на неправильному застосуванні норм матеріального права та помилковому застосуванні практики Верховного Суду.

Відповідачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому висловлено проханняапеляційну скаргу залишити без задоволення, оскарженерішення суду першої інстанціїзалишити без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС Українирозглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС Україниякщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Рівненською облдержадміністрацією 24.02.1994.

03.10.2019 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 28.11.2019 №23837/03 ОСОБА_4 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного вікувідповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» через відсутність необхідного стажу роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

27.12.2019 ОСОБА_2 подано скаргу на рішення від 28.11.2019 №23837/03 про відмову в призначенні пенсіїзі зниженням пенсійного віку до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

22.01.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом №ВЕБ-17001-ф-е-19-039867 повідомило ОСОБА_2 , що в нього немає права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», так як документально не підтверджено факт його постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Статтею 9 Закону № 796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 55 Закону № 796-ХІІ встановлено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно статті 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Позивач є громадянином, який постраждав від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 24.02.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІдля встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846), передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на відповідних територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Рівненський окружний адміністративний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог рішенням від 06 липня 2020 року, виходив з того, що ОСОБА_2 підтверджено факт постійного проживання та роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 26.04.1986 по 05.06.1986, проте не надано доказів, що підтверджують постійне проживання або постійну роботу у цій зоні з 06.06.1986 по 31.07.1986, а тому позивач не має права на початкову величину заниження пенсійного віку на 2 роки. За таких обставин, у спірних правовідносинах зниження пенсійного віку має відбуватись у порядку 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Судом першої інстанції зазначено, що висновки аналогічного характеру викладені Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003.

Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Матеріалами справи, а саме паспортом ОСОБА_2 від 14.11.1997 серія НОМЕР_3 , підтверджено, що на момент звернення позивача до ГУ ПФУ в Рівненській області за призначенням пенсії (2019 рік) йому виповнилося 57 років (1962 р. н.). Факт наявності в позивача 26 років трудового стажу органом Пенсійного фонду не заперечується.

З трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 видно, що він з 28.08.1984 і по теперішній час працює в ПрАТ «Рівнеелеваторбуд».

Довідкою Приватного акціонерного товариства «Рівнеелеваторбуд» від 23.10.2018 №166 також підтверджується, що ОСОБА_2 працює в ПрАТ «Рівнеелеваторбуд» з 28.08.1984.

З початком будівництва млинзаводу в м.Сарни Рівненської області (що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) ОСОБА_2 був відрядженийПрАТ «Рівнеелеваторбуд» на будівництво млинзаводу на Сарненському комбінаті хлібопродуктів водієм автобуса для перевезення працівників на об`єкт будівництва з 02.12.1986 по 31.12.1995. З наведеного видно, що ОСОБА_2 з моменту Чорнобильської катастрофи і до 01.01.1993відпрацював на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4)6 років 29 днів, що дає йому право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1 рік за 3 роки роботи, тобто на 2 роки.

При цьому, 29 днів в такий розрахунок не включаються, оскільки до зарахування додатково 1 року для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку враховуються лише повні роки проживання або праці на території зонипосиленого радіоекологічного контролю.

Щодо поданого ГУ ПФУ в Рівненській областіАкту позапланової перевірки достовірності документів про стаж ОСОБА_5 для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 2268 від 11.11.2019, слід зазначити, що такий Акт є неповним, адже охоплює лише період 1988-1991 років, тоді як згідно довідки від 23.10.2018 №166 ОСОБА_2 був відряджений на будівництво млинзаводу в м.Сарни(4 зона)з 02.12.1986, а тому судом апеляційної інстанції до уваги не береться.

Довідкою виданою виконкомом Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області від 13.04.2020 №3-171 підтверджується, що ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в селі ЯринівкаБерезнівського району Рівненської області з 26.04.1986 по 05.06.1986.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991, с. ЯринівкаБерезнівського району Рівненської області належить до зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії.

З наведеного суд апеляційної інстанції робить висновок, що ОСОБА_2 має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, адже постійно проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31 липня 1986 року.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовано правову позиція висловлену Верховним Судом в постанові від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а, адже в тій справі позивач зовсім не проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31 липня 1986 року, а тому не мав права на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки. Натомість, в справі № 460/3506/20 позивач ( ОСОБА_2 ) був зареєстрований та проживав в селі ЯринівкаБерезнівського району Рівненської області з 26.04.1986 по 05.06.1986. З наведеного колегія суддівапеляційного суду приходить до висновку, що обставини в справі №357/9973/16-а та справі № 460/3506/20 відрізняються, а тому в даному випадку застосування правової позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а є помилковим.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право на застосування як початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки так і назниження пенсійного вікуна 1 рік за 3 роки роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю, тобто ще на 2 роки, разом на 4 роки.

Аналогічний обрахунок пільгового стажу застосовано Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 556/1153/17.

Враховуючи, що на момент звернення за призначенням пенсії (2019 рік) ОСОБА_2 мав 57 років та мав право на зниження пенсійного віку на 4 роки, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області протиправно відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком, що в свою чергу приводить до висновку про безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС Україниякщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн (в суді першої інстанції за подання позовної заяви) та 1261,20 грн (в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги), відтак, стягненню на користь ОСОБА_2 підлягає сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 460/3506/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03.10.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, м. Рівне, вул. Короленка, 7) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні) понесених судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич