Справа № 640/17248/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/488
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Київ № 640/17248/20

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними дій, скасування вимоги №Ф-226655-17У
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.05.2019 р. №Ф-226655.

Ухвалою суду від 29.07.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

08.10.2020 р. представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) з 18.09.2013 р. по 30.04.2020 р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець; перебував на обліку в якості платника податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Дніпровському районі).

16.05.2019 р. Головне управління ДПС у м. Києві сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-226655-17, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 27 371, 32 грн. станом на 27.01.2020 р.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану вимогу протиправною та просить її скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що ним не отримувалася оскаржувана вимога, тому він не міг скористатися правом на її адміністративне оскарження.

Згідно з положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 08.07.2010 р. №2464-VI обчислення боргу по сплаті ЄСВ мало бути здійснене в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки зі сплати ЄСВ, тоді як в даному випадку борг обчислений з порушенням строків.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що згідно з п.4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 08.07.2010 р. №2464-VI позивач як ФОП є платником ЄСВ.

З врахуванням положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. № 1774-VIII такий платник зобов`язаний визначати базу нарахування, але не більше максимальної бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI, і не менше за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з даними інформаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві ФОП ОСОБА_1 з 19.09.2013 р. по 30.04.2020 р. перебував на податковому обліку, згідно з його інтегрованою карткою по коду платежу 71040000 обліковуються нарахування ЄСВ: за IV квартал 2013 р. - 1 218, 67 грн., за ІІІ-IV квартал 2014 р. - 5 071, 8 грн., І квартал 2015 р. - 1 267, 95 грн. (спрощена система оподаткування), за 2017 р. - 8 448 грн., за І-IV квартал 2018 р. - 9 828, 72 грн., за І-IV квартал 2019 р. - 11 016, 72 грн., за І квартал 2020 р. - 2 078, 12 грн. (на загальні системі оподаткування).

Станом на дату поданні відзиву в картці платника обліковується недоїмка в розмірі 37 711, 98 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI від 08.07.2010 р. "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пп.14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

3) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з п. 4 ст. 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З врахуванням положень Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 р. єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, самозайняті особи, в тому числі, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

В даному випадку згідно зі змістом позову та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) з 18.09.2013 р. по 30.04.2020 р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець; перебував на обліку в якості платника податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Дніпровському районі).

Жодної іншої інформації щодо ведення ним господарської діяльності, зокрема, щодо системи оподаткування, нарахованого та сплаченого податку з доходів фізичних осіб, нарахованого та сплаченого ЄСВ, суду не надано.

Зокрема, в матеріалах справи відсутня інформація щодо періоду, протягом якого виникла заборгованість зі сплати ЄСВ, її розрахунок.

Наведені відповідачем у відзиві суми заборгованості по періодах не дають можливість зробити висновок про те, за який саме період виставлена заборгованість, тоді як згідно зі змістом вимоги від 16.05.2019 р. Головне управління ДПС у м. Києві сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-226655-17, якою нарахувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 27 371, 32 грн. станом на 27.01.2020 р., тобто, на дату, що настала після дати винесення вимоги.

Також у відзиві наведено періоди виникнення заборгованості, які не можуть заявлятися до стягнення станом на час формування вимоги - 16.05.2019 р. - з врахуванням положень п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання), а саме: щодо заборгованості за 2013, 2014, 2015 роки.

За таких обставин суд позбавлений можливості з`ясувати період і, відповідно, підстави для нарахування недоїмки позивачу з ЄСВ; існування цієї заборгованості навіть згідно даних електронної бази ІС "Податковий блок" не доведено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням викладеного відповідачем не доведено належним чином існування у позивача заборгованості зі сплати ЄСВ згідно з оскаржуваною вимогою.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного оскаржувана вимога не відповідає принципу обґрунтованості, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у м. Києві від 16.05.2019 року № Ф-226655-17.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 43141267) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 849, 21 грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 26.11.2020 р.