Справа № 340/4007/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/4007/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправним та скасувати постанови від 21.04.2020 р. №94/11-28-33-03//ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 47230,00 грн., №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС про накладення штрафу в розмірі 4723,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржувані постанови прийнятті на підставі акту перевірки від 02.03.2020 р. №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 , проведеної працівниками Головного управління ДПС у Кіровоградській області. Однак відомості, викладені у такому акті, підлягали перевірці та оцінці відповідачем на наявність доказів під час розгляду справи, оскільки викладені перевіряючими відомості не є беззаперечним доказом вини позивача у порушенні вимог законодавства про працю.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки 16.03.2020 до Управління надійшов акт Головного управління ДПС у Кіровоградській області фактичної перевірки від 02.03.2020 р. №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 , в ході якої було встановлено неповідомлення позивачем територіальні органи ДПС за місцем обліку про прийняття на роботу працівника та допуск останнього до роботи без укладення трудового договору (а.с.25-29).

Відповідь позивача на відзив до суду не надходила.

Згідно із ст.ст.262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до таких висновків.

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 26.11.2013, основним видом діяльності якої є обслуговування напоями (а.с.7).

Встановлено, що в період з 16:04 год. 27.02.2020 р. по 17:00 год. 28.02.2020 р. посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарського об`єкту, розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Пашутінська, 54/55 (ТК "Лісова Пісня"), де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).

За результатами перевірки складено акт від 02.03.2020 р. №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 (а.с.31-32).

В Акті зазначено, що на момент проведення перевірки в приміщенні бару "Лісова Пісня" перебували два працівника, а саме: ОСОБА_2 (бармен), трудовий договір від 18 жовтня 2018 року №5; ОСОБА_3 (кухар). В ході проведення перевірки, ФОП ОСОБА_1 надано письмове пояснення, згідно якого ОСОБА_3 27.02.2020 р. проходила стажування в барі "Лісова Пісня". Згідно ІС "Податковий блок" від ФОП ОСОБА_1 28.02.2020 р. за реєстраційним номером 13264713, до податкового органу надійшло "Повідомлення про прийняття працівника на роботу" ОСОБА_3 . Крім того, остання допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення позивачем Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 в частині неподання до органів ДПС "Повідомлення про прийняття працівника на роботу"; статей 21, 24 Кодексу Законів про працю України в частині оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Листом від 13.03.2020 р. №4136/10/11-28-33-03-11 ГУ ДПС у Кіровоградській області всі матеріали фактичної перевірки направило відповідачу (а.с.30).

Про одержання вказаних документів відповідач повідомив позивача листом від 19.03.2020 р. №15-20-02/1298-20 (а.с.34).

21.04.2020 р. відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №94/11-28-33-03//ТД-ФС, якою за порушення ст.21, 24 КЗпП України на позивача накладено штраф у розмірі 47230,00 грн. (а.с.36).

Крім того, 21.04.2020 р. відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС, якою за порушення Постанови КМУ від 17.06.2015 р. №413 на позивача накладено штраф у розмірі 4723,00 грн. (а.с.37).

Зазначені постанови направлені позивачу листом від 21.04.2020 №15-20-02/1752-20 (а.с.35).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96) передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраця відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.4 Положення №96).

Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення №96).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2017 року №877-V (далі - Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення".

Так, в силу пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

З наведеного, зокрема, слідує, що підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю керівником територіального органу Держпраці чи його заступником є, зокрема, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до пункту 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до п. 4 Порядку № 509, під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Так, фактичною перевіркою позивача встановлено порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. №413, в частині оформлення трудових відносин з працівником та подання до органів ДПС "Повідомлення про прийняття працівника на роботу".

Нормами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Так, за правилами частини 1 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" було установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

У відповідності до абз.2 та 9 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Таким чином, роботодавці несуть відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудових відносин у встановленому чинним законодавством порядку, тобто, без укладення трудового договору. В свою чергу, на переконання суду, така відповідальність напряму залежить від встановлення факту використання найманої праці. Отже, за умови відсутності існування трудових відносин, відсутня й передумова для притягнення роботодавця до відповідальності згідно абз.2, 9 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) штрафи можуть бути накладені лише на підставі рішення суду.

В силу положень ст.259 КЗпП України центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об`єднання.

Відтак, наведене дає підстави дійти висновку, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, має право здійснювати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, а також органи доходів і зборів.

За таких обставин, акт фактичної перевірки, складений територіальним органом ДПС, є рівноцінним акту перевірки органів Держпраці, оскільки в даному випадку мало місце здійсненням заходу державного нагляду (контролю).

Підставою винесення спірних постанов стало встановлення фактичною перевіркою, проведеною ГУ ДПС у Кіровоградській області та оформленою актом від 02.03.2020 №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 , факту допуску позивачем 27.02.2020 року до роботи ОСОБА_3 без укладення з нею трудового договору, яка нібито проходила стажування. При цьому, зазначені обставини на думку перевіряючих, з чим погодився відповідач, підтверджуються поясненнями позивача від 27.02.2020 р. (а.с.33).

Суд зазначає, що ознаками трудових відносин, є наявність відповідної угоди в тій чи іншій формі, встановлення обов`язків працівників, систематичність виконання обов`язків, систематичний характер оплати встановленого угодою розміру, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку. Зокрема, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпП України).

Аналіз наведених норм чинного законодавства України вказує, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Разом з тим, з поданих відповідачем письмових доказів (акт фактичної перевірки, пояснення ФОП ОСОБА_1 ) наявність між позивачем та ОСОБА_3 ознак таких трудових відносин не доведено. Більше того, в ході фактичної перевірки пояснення від самої ОСОБА_3 не відбирались, на підставі яких документів перевіряючі дійшли висновку, що вказана особа 27.02.2020 виконувала обов`язки кухаря суд не встановив, а у матеріалах справи відсутні докази виконання таких.

ОСОБА_3 у письмових поясненнях також вказала, що не була допущена до роботи в цей день.

Суд зауважує, що перебування вказаної особи у приміщенні закладу не є безумовною підставою, яка підтверджує факт здійснення трудових обов`язків з позивачем без укладення трудового договору.

За таких обставин, відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи Управлінням Держпраці, оскільки ці відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 р. у справі №822/1037/18.

Відповідно ч.1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, Постанови КМУ від 17.06.2015 №413 та фактичного допуску 27.02.2020 р. ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору.

Враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту допущення працівника до роботи без оформлення трудового договору, суд вважає, що оскаржені постанови про накладення штрафу є такими, що прийняті всупереч норм чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.9), а тому вказана сума судового збору, у відповідності з ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає присудженню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.90, 139, 242 - 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 21.04.2020 року про накладення штрафу в розмірі 47230,00 грн..

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №94/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 21.04.2020 року про накладення штрафу в розмірі 4723,00 грн..

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області (код - 39808965) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України і може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько