Справа № 528/525/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 р. Справа № 528/525/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.09.2020 (суддя Татіщева Я.В., 37400, Полтавська область, м. Гребінка, вул.Ярослава Мудрого, 4) по справі № 528/525/20

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , поліцейського взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старший сержант Рогачова Анатолія Володимировича

про визнання дій поліцейського протиправними і незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позов до поліцейського взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старшого сержанта Рогачова А.В., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- визнати дії поліцейського взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старшого сержанта Рогачова Анатолія Володимировича щодо позбавлення скористатись своїми правами-протиправними та незаконними.

-скасувати постанову ДП18 №749745 від 24.06.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 24.06.2020 року поліцейським Рогачовим А.В. було винесено постанову ДП18 749745 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. за керування ТЗ без номерних знаків, при цьому на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія. Зазначав, що поліцейський Рогачов А.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки, окрім того, поліцейський позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Також поліцейський ОСОБА_2 порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме, проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову, складену поліцейським взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старшим сержантом Рогачовим Анатолієм Володимировичем, серії ДП18 № 749745, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2020 року поліцейським взводу 1 роти 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП старшим сержантом Рогачовим Анатолієм Володимировичем було винесено постанову серія ДП18 № 749745, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 425,00 грн. за порушення п. 2.4 а ПДР, що призвело до скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що власник автомобіля «Хюндай Соната», реєстраційний номер відсутній/не зареєстрований, о 19 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Ковель М-07, 31км, керував транспортним засобом без номерних знаків та на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.4 а ПДР.

Позивач не погодився із такою постановою відповідача та оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив із відсутності у діях позивача складу правопорушення, санкція за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому суд посилався на правову позицію Верховного Суду у справі № 686/11314/17 від 15 березня 2019 року та зазначив, що вимозі поліцейського щодо пред`явлення посвідчення водія має передувати документування правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується виключно в частині задоволення позовних вимог, рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ст. 308 КАС України.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Так, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача, при цьому не погоджується з мотивами, вказаними в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України Про дорожній рух).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно із законодавством України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 (адміністративне провадження № К/9901/17925/18).

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26.06.2020 р. о 19:10 год. на автодорозі М -07 Київ-Ковель , керував транспортним засобом без номерних знаків та на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.4 а ПДР.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, в порушення ст. 283 КУпАП, у оскаржуваній постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 р. (справа 464/2309/17), від 13.02.2020 р. (№ 524/9716/16-а).

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №749745 від 24.06.2020 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, оскільки, у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції посилався на правову позицію Верховного Суду у справі № 686/11314/17 від 15 березня 2019 року та зазначив, що вимозі поліцейського щодо пред`явлення посвідчення водія має передувати документування правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Натомість у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції з підстав та мотивів задоволення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.09.2020 по справі № 528/525/20 змінити з підстав та мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.09.2020 по справі 528/525/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко