Справа № 640/20440/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій та висновків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дії відповідача щодо призначення та порядку проведення перевірки земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 на праві власності на дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки, за наслідками якої складено акт перевірки №337-ДК/291/АП/09/01/-17 від 12 грудня 2017 року; визнання протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам висновки Головного управління Держгеокадастру у Київській області, викладені в акті перевірки №337-ДК/291/АП/09/01-17 від 12 грудня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель в м. Києві Управління з контролю за використанням та охороною земель Скрягою О.В. головними спеціалістами відділу контролю за використанням та охороною земель у місті Києві Управління з контролю за використанням та охороною земель Семенюком І.Д. та Постернаком М.О. відповідно до вимог статей 6 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» була проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства при відведенні (наданні, вилученні, набутті) та використанні земельних ділянок, які розташовані на перетині АДРЕСА_1, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_2 .

Результати перевірки оформлені Актом перевірки від 12 грудня 2017 року №397-ДК/291/АП/09/01/-17.

Під час перевірки було встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :62:038:0033, :62:038:0032, :62:038:0031, :62:038:0030, :62:038:0029, :62:038:0028, :62:038:0027, які розташовані по АДРЕСА_1, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_2 , складовані шини багатовантажних автомобілів. Земельні ділянки вкриті асфальтним покриттям, мають єдину огорожу та частково огороджені приміщенням «Компанії Дальнобой». Доступ до ділянок обмежений.

Згідно інформації Державного земельного кадастру вказані земельні ділянки загальною площею 0,70 га перебувають у власності ОСОБА_1 , цільове призначення вказаних ділянок - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Враховуючи наведені обставини, перевіряючі дійшли висновку, що зазначені земельні ділянки використовуються з порушенням вимог пункту а частини 1 статті 91 Земельного кодексу України - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Вважаючи, що перевірка призначена за відсутності правових підстав для такої та проведена з порушенням чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 4 Закону об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 року № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Приписи пп. 25-1 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, визначають, що Держгекадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Зі змісту положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308, вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Київській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Статтею 6 Закону передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

У ст. 9 Закону зазначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема, проведенням перевірок та розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Приписи ст. 10 вказаного Закону визначають, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Аналіз наведених правових норм дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції, що державні інспектори Скряга О.В., Семенюк І.Д. та Постернак М.О., як посадові особи ГУ Держгеокадастру у Київській області, наділені повноваженнями вчиняти дії щодо здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, а також за її наслідками складати, зокрема, акт перевірки.

Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо призначення та порядку проведення перевірки земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 , на чому вірно наголосив суд першої інстанції, підкресливши, що такими повноваженнями наділений державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зі змісту Акту перевірки вбачається, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області відповідно до ст.6,10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства при відведенні та використанні земельних ділянок, які розташовані на перетині АДРЕСА_1,АДРЕСА_4,АДРЕСА_5,АДРЕСА_6,АДРЕСА_7 та АДРЕСА_2 .

Викладене, а також обставини, встановлені судом першої інстанції, свідчать що те, що у межах спірних правовідносин посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Київській області проводилася перевірка не суб`єкта господарювання ( ОСОБА_1 ), а об`єкта - земельних ділянок, які розташовані на перетині АДРЕСА_1,АДРЕСА_4,АДРЕСА_5,АДРЕСА_6,АДРЕСА_7 та АДРЕСА_2

З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 17.09.2019 року у справі №806/1723/18 та від 27.02.2020 року у справі №818/1512/17, в яких вказано про непоширення на такі правовідносини положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції про те, що, по-перше, державними інспекторами не було порушено порядок проведення перевірки, по-друге, чинним законодавством не передбачено обов`язкової участі користувача земельної ділянки при здійсненні державного контролю за використанням та охороною земель, обов`язково повідомлення користувача земельної ділянки про проведення перевірки.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції відсутності у відповідача правових підстав для складання акту перевірки з огляду на безпідставність висновків останніх про допущення позивачем порушень вимог земельного законодавства, колегія суддів оцінює критично, оскільки висновки акту перевірки щодо наявності порушень не можуть бути предметом розгляду справи про оскарження дій щодо складання такого акту.

У постанові від 06.02.2018 року у справі № 826/4278/14 Верховний Суд підкреслив, що акт перевірки та акт обстеження засмічення не породжують правових наслідків для суб`єкта господарювання, оскільки вони є носіями доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства, на підставі яких приймається відповідне рішення контролюючого органу. Тому їх оцінка, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо їх складання та проведення перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі актів. Аналогічна за змістом правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №821/2424/15-а.

Також, у постанові від 17.09.2019 року у справі № 806/1723/18 Верховний Суд прийшов до висновку, що оскільки уповноваженою особою органу Держгеокадастру здійснена перевірка не суб`єкта господарювання (позивача), а об`єкта - земель, то позов про визнання протиправними дій державного інспектора не підлягає задоволенню зважаючи на те, що така перевірка не стосується позивача, а отже не може спричинити порушення його прав або інтересів.

Враховуючи викладені обставини у сукупності колегія суддів погоджується з висновками Окружного адміністративного суду м.Києва про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю.Коротких