Справа № 640/17578/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
19 листопада 2020 року 14:37 № 640/17578/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

про скасування наказу поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час

вимушеного прогулу

за участі представників сторін:
позивач - Пантюхов О.В.,

від відповідача - Корнієнко О.О., ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків військового прокурора Центрального регіону України № 56 о/с від 30 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно промисловому комплексі військової прокуратури Центрального регіону України; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно промисловому комплексі військової прокуратури Центрального регіону України або рівнозначній посаді у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону з 30 червня 2020 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України; стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з з0 червня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі; судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваний наказ № 56 о/с від 30 червня 2020 року прийнято за відсутності законодавчо визначених підстав та без зазначення підстави для звільнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» щодо припинення діяльності військових прокуратур. З огляду на викладене подальше проходження військовослужбовцями військової служби на посадах в органах прокуратури стало неможливим, у зв`язку з чим прийнято наказ Міністра оборони України №233 від 31 травня 2020 року та оскаржуваний наказ № 56 о/с від 30 червня 2020 року.

У відповіді на відзив позивач наголошував на відсутності законних підстав для прийняття оскаржуваного наказу № 56 о/с від 30 червня 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 06 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Станом на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі Управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України.

Відповідно до рішення Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року позивач за результатом складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим неуспішно пройшов атестацію.

21 квітня 2020 року позивачем подано до Генерального прокурора рапорт про звільнення його з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок ті військову службу» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Наказом Міністра оборони України від 31 травня 2020 року №233 капітана юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 18 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Наказом виконувача обов`язки військового прокурора Центрального регіону України від 17 червня 2020 року №52 о/с капітана юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України від 31 травня 2020 року №233 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 19 червня 2020 року звільнено з посади, виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Печерського районного у місті Києві військового комісаріату.

Наказом виконувача обов`язки військового прокурора Центрального регіону України від 30 червня 2020 року №56 о/с у зв`язку з перебуванням на лікуванні прокурора відділу представництв інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України капітана юстиції Пантюхова Олексія Володимировича з 17 по 29 червня 2020 року, внесено зміни в наказ виконувача обов`язки військового прокурора Центрального регіону України від 17 червня 2020 року №52 о/с змінивши дату звільнення особи (з 30 червня 2020 року).

Незгода позивача із наказом № 56 о/с від 30 червня 2020 року зумовила звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 198-VIII від 12 лютого 2015року) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

До військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

У разі якщо в силу виключних обставин у певних адміністративно-територіальних одиницях не діють органи прокуратури України, які мають здійснювати там нагляд, за рішенням Генерального прокурора виконання їх функцій може покладатися на військові прокуратури.

Утворення, реорганізація та ліквідація військових прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатів здійснюються Генеральним прокурором.

Одночасно частиною 4 статті 27 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 198-VIII від 12 лютого 2015року) визначено, що військовими прокурорами призначаються громадяни з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту, за умови укладення ними контракту про проходження служби осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі.

Порядок проходження військової служби громадянами України у військовій прокуратурі визначається відповідним положенням, яке затверджується Президентом України.

В окремих випадках за наказом Генерального прокурора на посади прокурорів та слідчих військової прокуратури можуть бути призначені особи, які не є військовослужбовцями і не перебувають у запасі та відповідають вимогам частин першої та п`ятої цієї статті.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.

Посади військових прокурорів та відповідні їм військові звання включаються в переліки військових посад.

Військові звання офіцерського складу військової прокуратури відповідають класним чинам працівників прокуратури. При звільненні офіцерів військової прокуратури (до полковника включно) з військової служби і призначенні на посади прокурорів в територіальні чи спеціалізовані прокуратури їм присвоюються відповідні їх військовим званням класні чини, а при прийнятті на військову службу у військову прокуратуру прокурорів, які мають класні чини (до старшого радника юстиції включно), їм присвоюються відповідні військові звання згідно із законодавством.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» виключено частину 4 статті 7 Закону України «Про прокуратуру» та частини 2 і 4 викладено в такій редакції:

« 2. У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури.

Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором»;

« 4. Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури».

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» виключено частину 4 статті 27 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 Закону України Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі.

Аналогічні норми закріплено підпунктом 1 пункту 226 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2018 року № 1153/2008 (далі Положення), а саме: військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів: при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі.

З урахуванням того, що в системі органів прокуратури станом на час прийняття оскаржуваного рішення не було передбачено функціонування військових прокуратур, подальше проходження позивачем військової служби на посадах в органах прокуратури стало неможливим.

Згідно пункту 245 Положення, звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, здійснюється посадовими особами, зазначеними в пункті 153 цього Положення, за поданням керівників державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, до яких вони відряджалися, без зарахування в розпорядження Міністерства оборони України.

Днем закінчення військової служби для таких військовослужбовців є день, зазначений у наказі (розпорядженні) про звільнення з посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, до яких вони були відряджені.

У разі закінчення строку дії контракту про проходження військової служби військовослужбовці, яких передбачається звільнити з посад в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, але немає можливості використати на військовій службі, звільняються з військової служби наказом посадової особи, яка приймала рішення про їх відрядження, у зв`язку із закінченням строку контракту.

Витяги з наказів про звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються до відповідних державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів для дальшого розрахунку звільнених осіб та направлення їх на військовий облік. У день розрахунку таких осіб у зв`язку із звільненням з військової служби керівник державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального навчального закладу направляє їх на військовий облік до відповідного військового комісаріату. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Відповідно до пункту 233 Положення при звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно із пунктом 234 Положення, перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обгрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Як зазначено вище, позивачем 21 квітня 2020 року подано рапорт Генеральному прокурору про звільнення його з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язком і військову службу» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

21 квітня 2020 року з капітаном юстиції ОСОБА_1 начальником відділу роботи з кадрами військової прокуратури Центрального регіону України проведено бесіду, на якій позивач наполягав на звільненні його у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язком і військову службу» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У зв`язку з викладеним 21 квітня 2020 року виконувачем обов`язки військового прокурора Центрального регіону України направлено Генеральному прокурору подання про звільнення з військової служби капітана юстиції ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що позивач не вказує та судом не встановлено порушення порядку звільнення у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язком і військову службу» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Суд також наголошує, що позивачем не оскаржується рішення Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року та наказ Міністра оборони України від 31 травня 2020 року №233.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного наказу.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2020 року.