Справа № 500/808/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 500/808/20 пров. № А/857/9069/20

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року(суддя першої інстанції, який ухвалив рішення ОСОБА_2 , м. Тернопіль) у справі № 500/808/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність, щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № З 723-ХІІ та у невчиненні нарахування та виплаті йому пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати за №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року та за №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року, виданих Головним управлінням ДФС в Тернопільській області протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ і вчинити нарахування та виплату йому пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати за №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн. та за №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн. з 20 лютого 2019 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою адміністративний позову задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 20 лютого 2019 року позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII і здійснити нарахування та виплату йому пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн та №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн., виданих Головним управлінням ДФС в Тернопільській області.

Відповідач своїм листом від 06 травня 2019 року за № 329/Г-11 відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII та нарахуванні та виплаті пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати за №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн. та за №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн., виданих Головним управлінням ДФС в Тернопільській області мотивуючи тим, що статтею 90 Закону України «Про державну службу», який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив, з тих підстав, що позивач представивши нові довідки про заробітну плату де просить перевести його знову на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», звернувся із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі також - Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 10, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 37 Закону України від 19.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (надалі також - Закон № 3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (надалі також - Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно частини першої статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Як вбачається із матеріалів справи, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 819/2352/17, що залишене без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, підтверджено наявність у ОСОБА_1 необхідного 20 річного стажу роботи на дер жавній службі.

На підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року по справі №819/2352/17 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року, позивачу призначена пенсія за віком, згідно Закону України «Про державну службу», з 28.08.2017 року.

Тобто, позивач має вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, що в даному випадку не заперечується сторонами та в подальшому було реалізовано, шляхом прийняття рішення пенсійного органу про призначення призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

При призначенні пенсії ОСОБА_1 Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ Тернопільської області бралися до розрахунку довідка про складові заробітної плати від 02.08.2017 №13978/10/19-08-05-35 та довідка про середній розмір надбавок, премій, та інших виплат за липень 2017, які позивачем долучені до заяви про призначення пенсії від 28.08.2017.

В подальшому на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі цієї Постанови, з 01.03.2019 проведено перерахунок пенсійної виплати із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17. При цьому, розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої обчислюватиметься пенсія становить 4404,35 грн. (3764,40x1,17).

Враховуючи вищевикладене, особам, яким пенсії призначені відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір пенсій яких, визначений за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», більший, проводилось автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за матеріалами пенсійних справ.

Як слідує із матеріалів справи, вказаний перерахунок пенсії призвів до збільшення розміру отриманої пенсії.

Таким чином, з 1 березня 2019 року Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області розмір пенсії позивача перераховано з врахуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20 лютого 2019 року позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII і здійснити нарахування та виплату йому пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн та №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн., виданих Головним управлінням ДФС в Тернопільській області.

Листом від 06 травня 2019 року за № 329/Г-11 відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII та нарахуванні та виплаті пенсії із врахуванням двох довідок про складові заробітної плати за №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн. та за №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн., виданих Головним управлінням ДФС в Тернопільській області мотивуючи тим, що статтею 90 Закону України «Про державну службу, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для переведення на вказану позивачем ОСОБА_1 пенсію він представив нові довідки про заробітну плату де просить перевести його знову на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, на думку апеляційного суду, апелянт фактично просить провести перерахунок пенсії із врахуванням нових довідок, оскільки позивач ОСОБА_1 представив нові довідки про заробітну плату, які не враховувалися при первинному призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Адже, як вбачається із матеріалів справи позивачу ОСОБА_1 по його заяві 28.08.2017 року була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати від 02.08.2017 №13978/10/19-08-05-35 та довідки про середній розмір надбавок, премій, та інших виплат за липень 2017, які долучені до заяви про призначення пенсії від 28.08.2017. Довідки про складові заробітної плати за №88/10/19-00-05-33 від 14.02.2019 року на суму 7000 грн. та за №89/10/19-00-05-53 від 14.02.2019 року на суму 7868,89 грн. не були враховано при призначенні пенсії.

Тобто, в даному випадку фактично відбудеться перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У зв`язку із прийняттям цього Закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та інші нормативні акти, якими було передбачено проведення перерахунку пенсій державним службовцям.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) та Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки перерахунок пенсії державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.05.2016р. не передбачений то Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області цілком правомірно прийняло оскаржуване рішення, оскільки заявлені до Пенсійного органу вимоги стосувалися перерахунку пенсії.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки перерахунок пенсії державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.05.2016р. не передбачений то Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області цілком правомірно прийняло рішення про відмову йому в такому переведенні, тобто фактичному перерахунку, адже вимоги сформовані апелянтом стосувалися перерахунку раніше призначеної пенсії із зазначенням слова «перевести» замість «перерахувати», а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в позові слід відмовити.

Апеляційний суд наголошує на тому, що в даному випадку не оспорюється право позивача на пенсію державного службовця, проте не вірним в даному випадку є фактичний механізм звернення до пенсійного органу, в якому відбувається фактично перерахунок раніше призначеної пенсії замість переведення на інший вид пенсії.

Крім того, апеляційний суд також, звертає увагу на те, що Пенсійний орган у своїй відмові вказав на той факт, що у випадку, якщо позивач звернеться до нього з належною заявою про переведення пенсії він здійснить таке переведення на підстави його заяви та поновить виплату позивачу пенсії на підставі, поданої 28.08.2017 року ним заяви про призначення такої пенсії.

Апеляційний суд також вважає, за необхідне зазначити апелянту, що у випадку якщо він не є згідний із здійснення автоматичного перерахунку пенсії та переведення його на пенсію відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він мав право звернутися до суду з оскарженням дій Пенсійного фонду щодо таких його дій.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року у справі № 500/808/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький