Справа № 300/562/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 листопада 2020 року ЛьвівСправа № 300/562/20 пров. № А/857/8444/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Матковської З. М.,
суддів - Глушка І.В, Макарика В.Я.
при секретарі судового засідання - Герман О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №300/562/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-136716-55У від 06.11.2019 в сумі 8262,54 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-136716-55У від 06.11.2019. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3350 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №300/562/20 - без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі №300/562/20 - без змін.

02.11.2020 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №300/562/20, в обґрунтування якої покликається на те, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 грн, які позивач поніс у зв`язку з судовим розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Учасники справи в судове засідання по розгляду заяви не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 3 ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наведеного слідує, що в підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою у зв`язку з судовим розглядом справи від адвоката, в загальному розмірі 4200 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем представлено:

договір про надання правової допомоги № 31/12-2019 від 26.12.2019р., згідно з яким правничу допомогу позивачу надано адвокатським об`єднанням «Романа Волосянка»;

додаткову угоду № 4 до договору про надання правової допомоги № 31/12-2019 від 26 грудня 2019 року, яка визначає вартість та порядок оплати послуг бюро за надання професійної правничої допомоги;

акт приймання-передачі наданих послуг №44 від 26.10.2020р, згідно з яким позивачу було надано наступні послуги: консультація (500 грн), вивчення проблеми, аналіз законодавства і судової практики (700 грн), складання апеляційної скарги на додаткове рішення (2000 грн), участь у судовому засіданні апеляційного суду (1000 грн), загальна вартість яких 4200 грн;

квитанцію від 26.10.2020р, якою підтверджується перерахування ОСОБА_1 на рахунок адвокатського об`єднання «Романа Волосянка» коштів у розмірі 4200 грн.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Слід зазначити, що в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

З матеріалів справи встановлено, що предметом спору в даній справі є правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-136716-55У від 06.11.2019 в сумі 8262,54 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем представлено акт приймання-передачі наданих послуг №44 від 26.10.2020р, згідно з яким позивачу було надано наступні послуги: консультація (500 грн), вивчення проблеми, аналіз законодавства і судової практики (700 грн), складання апеляційної скарги на додаткове рішення (2000 грн), участь у судовому засіданні апеляційного суду (1000 грн), загальна вартість яких 4200 грн.

Проте, колегія суддів зазначає, що розгляд даної справи у суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки дана адміністративна справа є справою незначної складності (характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи, не вимагають проведення підготовчого провадження).

Суд звертає увагу, що послуги адвоката у частині надання консультації, вивчення проблеми та аналізу законодавства та судової практики мають характер первинної правової допомоги.

Крім того, складання апеляційної скарги на додаткове судове рішення містить значну частину тексту позовної заяви, а тому заявлений розмір вартості послуги адвоката не відповідає критерію співмірності.

Таким чином, на переконання суду, розрахунок витрат на правничу допомогу, який міститься в акті, є необґрунтованим, неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг, предметом спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зменшити сумарний розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню до 3000 грн. а відтак, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

З огляду на викладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, враховуючи складність розглядуваної справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, які належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 229, 241, 242, 243, 252, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик

Повний текст судового рішення складено 23.11.2020.