Справа № 480/3503/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Справа №480/3503/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3503/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Державного кадастрового реєстратора Відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Наталії Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі за текстом - відповідач 1, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), державного кадастрового реєстратора Відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Наталії Анатоліївни (далі за текстом-відповідач 2, кадастровий реєстратор) та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Наталії Анатоліївни про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.12.2019 № РВ-019.

2. Зобов`язати державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілу Наталію Анатоліївну внести відомості до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області, площею 0,60 га.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами розгляду заяви позивачки від 22.11.2019 рішенням державного кадастрового реєстратора від 04.12.2019 їй відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки про формування земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера, оскільки подані документи не відповідають законодавству, а саме: земельна ділянка до цього часу не сформована. Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Проте, позивачка вважає таке рішення протиправним, оскільки земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників.

Також зазначає, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тому державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ухвалою суду від 12.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ГУ Держгеокадастру у Сумській області та державним кадастровим реєстратором подано відзиви на позовну заяву, у яких проти позовних вимог заперечуєтся та зазначається, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Оскільки при розгляді державним кадастровим реєстратором, поданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства України, а саме земельна ділянка не сформована (відповідно до ч. 5 ст. 79 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок), прийнято рішення від 04.12.2019 № РВ-2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Крім того, ГУ Держгеокадастру у Сумській області зазначає, що державний кадастровий реєстратор при опрацюванні наданих документів та їх розгляді самостійно приймає рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру або про відмову у здійсненні таких дій. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Сумській області як територіальний орган центрального органу виконавчої влади хоч і має у своєму складі працівників - державних кадастрових реєстраторів, але не може втручатися у виконання їхніх посадових обов`язків та вплинути на діяльність кадастрового реєстратора (а.с. 28-29, 33-34).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 № 6 "Про надання земельних ділянок" жителям Михайлівської сільської ради, в тому числі ОСОБА_1 , надано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га, яка розташована в Мечеті на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 10).

З метою реєстрації вищезазначеної земельної ділянки, позивачка звернулася до відповідача із заявою від 22.11.2019 (реєстраційний номер ЗВ-019) про реєстрацію земельної ділянки, до якої, як не заперечується сторонами, було додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 43).

За результатами розгляду вказаної заяви державним кадастровим реєстратором Відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області було прийнято рішення № РВ-019 від 04.12.2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, а саме: земельна ділянка до цього часу не сформована. Так як відповідно до ч.5 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, кадастровий реєстратор рекомендував привести у відповідність до вимог законодавства документацію із землеустрою (а.с. 19).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).

Частиною 1 статті 9 Закону № 3613-VI визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Отже, державний кадастровий реєстратор - це службова особа, суб`єкт владних повноважень, що здійснює дії з ведення Державного земельного кадастру.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 "Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру" (далі-Порядок №1051).

Відповідно пп. 2 п. 109 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Згідно із п. 110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

- оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про землеустрій";

- електронний документ.

Пунктом 111 Порядку № 1051 визначено, що державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

- відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

- електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

У відповідності до п. 74-1 Порядку № 1051 у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.

Згідно вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Так, в оспорюваному рішенні державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.12.2019 № РВ-019 вказано підставу відмови невідповідність поданих документів вимогам законодавства, у зв`язку з тим, що земельна ділянка до цього часу не сформована, з посилання на ч. 5 ст. 79-1 Земельного Кодексу України, якою визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Проте, суд зауважує, що відповідно ч.5 ст. 5 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

На підставі пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3613-VI, земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників.

Суд наголошує, що відмовляючи позивачеві у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, державним реєстратором вищевказані положення не були враховані.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено наявності правових підстав для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Н. А. від 04.12.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Щодо вимоги про зобов`язання Державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Н. А. внести відомості до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області, площею 0,60 га, то суд зазначає наступне.

У контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для реєстрації земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Наведені обставини судом не встановлювались. Оцінка правомірності відмови стосувалася лише тих мотивів, які наведено у рішенні відповідача від 04.12.2019 № РВ-019. Однак судом не досліджувалось питання, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для задоволення його заяви. За таких обставин, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

У відповідності до абзацу 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись правом суду вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача (ч. 2 ст. 9, ст. 245 КАС України), суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням всіх наданих документів, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати, у тому числі і судовий збір, підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Сумській області суму судового збору в розмірі 420,40 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Державного кадастрового реєстратора Відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Наталії Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Никипілої Наталії Анатоліївни від 04.12.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, 25, м. Суми, 40021) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.11.2019, з урахуванням всіх наданих документів, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Г.Кондратьєва, 25, м. Суми, 40021, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска