Справа № 300/1264/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1264/20 пров. № А/857/10459/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській областіна рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року (суддя Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Дутчак Ірини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Дутчак І.М. в інтересах ОСОБА_1 у червні 2020 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в поновленні виплати пенсії №1 від 22.05.2020; зобов`язати поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплатити невиплачені суми пенсії з січня 2019 року, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 Євро.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 проживає у м. Бруклін, штат Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки. ОСОБА_2 , тому звернулася до відповідача із заявою про поновлення пенсії через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 . Однак відповідач протиправно відмовив їй у поновленні пенсії, покликаючись на недотримання нею вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Так, як право особи на отримання пенсії за віком не залежать від місця її проживання, тому рішення відповідача про відмову у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії є протиправним. Крім того, покликалася на заподіяння їй моральної шкоди такими протиправними діями та рішеннями відповідача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в поновленні виплати пенсії №1 від 22.05.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з заявою представника по довіреності ОСОБА_2 та нарахувати і виплатити невиплачені суми пенсії з січня 2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту 1.1 та пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто, або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії. Тобто, пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до органу, що призначає пенсію, або через свого представника. Враховуючи те, що з заявою про поновлення виплати пенсії звернулась ОСОБА_2 , яка є представником Бучовської О.Ф. за довіреністю, а не законним представником, тому оскаржуване рішення №1 від 22.05.2020, яким відмовлено у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 є правомірним.

Позивач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалась, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 28.07.1987 призначено пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" при страховому стажі 20 років 10 місяців 07 днів.

Довіреністю від 08.01.2018 ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в органах Пенсійного фонду України, всіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, з питань отримання належної ОСОБА_1 пенсії по віку у відділенні поштового зв`язку, або в Ощадному банку України, його відділеннях та філіях. Надано ОСОБА_2 право подавати та отримувати від імені ОСОБА_1 заяви, довідки та документи у відповідних установах та організаціях, отримати пенсійне посвідчення, одержувати належні ОСОБА_1 грошові кошти, за ОСОБА_1 розписуватися та виконувати всі дії, пов`язані з даною довіреністю (а.с.8-12).

Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалася через відділення поштового зв`язку міста Городенка.

З січня по червень 2018 року у відомостях поштового зв`язку міста Городенки з виплати пенсії ОСОБА_1 зазначено "не виплачено". З серпня 2018 року відповідачем припинено виплату пенсії ОСОБА_1 та знято її з виплати пенсії автоматизованим способом у зв`язку з неотриманням пенсіонером призначеної пенсії протягом шести місяців підряд, на підставі частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 24.09.2019 за №1135/Д(Б)-15 за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило про зняття з виплати пенсії ОСОБА_1 автоматизованим способом у зв`язку з тривалою не оплатою з серпня 2018 року. Зазначено, що у липні 2018 року проведено виплату пенсії ОСОБА_1 за липень (по основних відомостях) та не оплату за травень 2018 року (по додаткових відомостях). Роз`яснено підстави припинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Повідомлено, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до Городенківського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою та паспортом (або іншим документом, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019, яке набрало законної сили, у справі №300/2059/19 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви представника ОСОБА_1 Дутчак І.М. щодо виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській розглянути заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням №1 від 22.05.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській відмовило в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 (заявник по довіреності ОСОБА_2 ), керуючись статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до пункту 1.1 та пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто, або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії. Зазначено, що пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до органу, що призначає пенсію, або через свого представника. Проте, відповідно до пункту 1.1 Порядку, законними представниками є батьки, усиновителі, батьки-вихователі, прийомні батьки, патронатні вихователі, опікуни, піклувальники за місцем їх проживання (реєстрації), представники закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників за місцезнаходженням таких закладів (органів) (а.с.13, 14).

Вважаючи рішення відповідача про відмову в поновленні виплати пенсії №1 від 22.05.2020 протиправним, ОСОБА_1 через свого представника Дутчак І.М. звернулася до суду з цим позовом

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській протиправно, посилаючись на положення пункту 1.1 та пункту 1.5 Порядку від 25.11.2005 №22-1, рішенням №1 від 22.05.2020 відмовило заявнику за довіреністю ОСОБА_2 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки підстави поновлення цієї виплати прямо передбачені статтями 46, 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а заборони на подання заяви про її поновлення представником пенсіонера Законом не встановлено. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 Євро, то в задоволенні такої відмовлено, оскільки заподіяння такої шкоди не підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що безумовно ОСОБА_1 , як громадянка України має право на виплату призначеної їй пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Тобто, пунктом 1.5 Порядку №22-1 передбачено можливість подачі заяви про поновлення пенсії як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а, від 31.10.2019 № 160/7699/18.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 29.08.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про поновлення виплати пенсії звернулась ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності, завіреної у встановленому порядку (а.с.12).

За таких обставин, висновок відповідача щодо порушення позивачем вимог п.1.5 Порядку №22-1 та необхідності особисто звернутися з заявою на поновлення пенсії або через законного представника, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним.

Відповідно до п. 2.8 Порядку №22-1 при поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Колегія суддів звертає увагу, що додаткові документи можуть надаватися, а не є обов`язковими, оскільки пенсія ОСОБА_1 вже була призначена.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем дотримано форми звернення за поновленням пенсії, а наведені відповідачем підстави відмови у поновленні пенсії є протиправними.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській протиправно, посилаючись на положення пункту 1.1 та пункту 1.5 Порядку від 25.11.2005 №22-1, рішенням №1 від 22.05.2020 відмовило заявнику за довіреністю ОСОБА_2 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки підстави поновлення цієї виплати прямо передбачені статтями 46, 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а заборони на подання заяви про її поновлення представником пенсіонера Законом не встановлено.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення суду в цій частині.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

У підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській областізалишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі №300/1264/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року