Справа № 580/3333/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3333/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Шурка О.І.,

При секретарі: Лащевської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 10.08.2020 у ВП №58206287 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 1214,49 грн.

Позов обґрунтовано тим, що постанова є протиправною, та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам законодавства України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 10.08.2020 у ВП №58206287 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 1214,49 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язку у державного виконавця зазначати у постанові розрахунки витрат виконавчого провадження.

На думку апелянта, у спірній постанові чітко зазначено, які саме витрати виконавчого провадження стягнуто, їх вартість та кількість витрат.

З огляду на вказане, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що оскільки виконавче провадження ВП №58206287 на даний час не закінчено, відтак приватний виконавець не має права на винесення постанови про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження.

При цьому, на думку позивача, до закінчення виконавчого провадження, приватний виконавець повинен здійснювати витрати за рахунок авансового внеску стягувача та з власних витрат.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Топор А.І. просив здійснювати розгляд справи без участі його участі та без участі позивача.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідно до виконавчого листа виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 14.01.2019 у справі № 711/4732/16-ц зобов`язано стягнути з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування вартості автомобіля марки Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 280 570 (двісті вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

На підставі вказаного виконавчого листа, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович постановою від 25.01.2019 відкрив виконавче провадження №58206287.

У подальшому, 10.08.2020 відповідач оскаржувану виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у ВП №58206287.

Вважаючи зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржувана постанова не містить в собі посилань на відповідні підтверджуючі документи стягнутих виконавчих витрат (договори, чеки, квитанції, рахунки-фактури, тощо), та відповідачем не надано доказів поїздок відповідача на автомобілі та витрат на заправку автомобіля, враховуючи, що відповідачем не надано суду матеріали виконавчого провадження № 58206287, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність та обґрунтованість визначення витрат виконавчого провадження у спірній постанові, як наслідок наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу вимог статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за відповідною заявою стягувача. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа, виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону, якщо примусове виконання рішення передбачає його справляння.

За змістом частини першої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

При цьому, частиною четвертою вказаної статті передбачено, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону №1404-VIII).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, є виконавчі листи, видані судами на підставі судових рішень, а також постанови державного виконавця про накладення штрафів, про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження, тобто, витратами державного виконавця, пов`язаними з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону №1404-VIII).

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначаються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Так, за правилами пункту 2 розділу VI Інструкція №512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Крім того, Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 (далі - Наказ №2830/5) встановлено види та розміри витрат виконавчого провадження.

Згідно з розділом I вказаного Наказу видами витрат виконавчого провадження є:

1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Наказу № 2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

При цьому, Наказом Міністерства юстиції України №954/5 від 24.03.2017 встановлено розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, згідно з пунктом 1 якого розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення витрат виконавчого провадження є примусове виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ.

У свою чергу, додатковими витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо).

Як свідчать матеріали справи, приймаючи оскаржувану постанову, приватний виконавець виходив з того, що розмір додаткових витрат складається з 1214,49 грн, зокрема: папір А4 - 54 грн; конверт середній С5 - 27,36 грн; друк - 75 грн; канцелярія - 20,13 грн; марки для відправки листів масою до 20 грн - 189 грн; рекомендовані листи з масою до 0,050 кг - 249 грн; бензин А-95 - 600 грн.

Тобто, зі змісту постанови оскаржуваної вбачається, що вказані витрати в сумі 1214,49 грн. складаються як з мінімальних витрат виконавчого провадження, так і з додаткових.

При цьому, витрати у розмірі 614,49 грн відносяться до мінімальних витрат виконавчого провадження, які є фактично понесеними державним виконавцем витратами під час організації та проведення виконавчих дій, які включають витрати саме на пересилку поштової кореспонденції та друк документів.

У даному випадку, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить детальний розрахунок здійснених відповідачем мінімальних витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом №2830/5, при цьому Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2019 у справі №750/6794/17.

Відтак, приватним виконавчем доведено понесені ним мінімальні витрати у ВП №58206287 у розмірі 614,49 грн.

Також, висновок суду першої інстанції про те, що в оскаржуваній постанові зазначено такі витрати, як «Виготовлення технічної документації», «Витрати на оцінку майна», «Транспортування автомобіля», а постанови про залучення відповідних установ не виносились, та кошти на їх послуги використовувались не з авансового внеску стягувача є помилковим, оскільки такі витрати не були підставою для прийняття спірної постанови від 10.08.2020 у ВП №58206287 та така постанова лише містить посилання на зазначені види видатків, які не були включені у суму понесених приватним виконавцем витрат.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що додаткові витрати у виконавчому провадженні у розмірі 600 грн на оплату бензину А95 є безпідставними, з огляду на непідтвердження відповідачем фактичного здійснення витрат у виконавчому провадженні №58206287 на суму 600 грн з розрахунку 6 літрів за 1 км/год.

Так, наданий до суду апеляційної інстанції подорожній лист №3 від 10.08.2020 та фіскальний чек на покупку бензину від 31.07.2020 колегія суддів оцінює критично, оскільки подорожній лист не прив`язаний до конкретної події, та відповідна заправка автомобіля не співпадає з датою винесення оскаржуваної постанови, та здійснена 31.07.2020, тобто за 10 днів до дати спірної постанови, у той час як подорожній лист складено за період з 11.09.2019 по 10.08.2020.

Крім того, зазначені документи не містять конкретизації проведених виконавчих дій саме у ВП №58206287 та такі витрати у розмірі 600 грн з розрахунку вартості бензина 6 літрів за 1 км/год з розрахунку вартості бензину 23,50 грн за 1 літр бензину є неспівмірними з реальними витратами бензину на автомобіль BMW 535i НОМЕР_2 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова від 10.08.2020 у ВП №58206287 є правомірною та прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України лише в частині зазначення приватним виконавцем мінімальних витрат у сумі 614,49 грн.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 10 серпня 2020 року у ВП №58206287 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 614, 49 грн з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 10 серпня 2020 року у ВП №58206287 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 614, 49 грн.

У цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 10 серпня 2020 року у ВП №58206287 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 614, 49 грн - відмовити.

В іншій частині - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

О.І. Шурко