Справа № 580/3719/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року справа № 580/3719/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.01.2020 №21 на суму 23920,00 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20.11.2019 по 29.11.2019 Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено фактичну перевірку ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» код за , з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2018 по 29.11.2019. За результатами проведеної перевірки складено акт від 02.12.2019 №41/23-00-32-01/26746147, який одержано ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» 16.12.2019 (далі - акт перевірки).

Фактична перевірка ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» проведена на підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.11.2019 №710 (в якому перевірка призначена з 20.11.2019) та направлень від 20.11.2019 №103 та №104. Початок перевірки зазначено в акті 20.10.2019, а закінчення 29.10.2019 о 16 год. 30 хв. Тобто, перевірка проведена без вручення наказу та направлень на проведення перевірку, адже останні виписані на місяць пізніше від дати проведення перевірки.

Крім того, відсутній підпис працівника відповідального за проведення перевірки на 4 сторінці акта перевірки.

Також, в акті перевірки зокрема, зазначено, що 20.11.2019 перевіряючими надано ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» письмове звернення про надання документів.

Проте, як зазначено в акті перевірки станом на 02.10.2019 ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» надало завірені копії документів які зазначені в даному зверненні не в повному обсязі, а саме не надано завірених копій документів, що підтверджують придбання нафтопродуктів.

У контролюючого органу не було жодних правових підстав для застосування до товариства штрафу. В акті перевірки зазначено про ненадання документів що підтверджують придбання нафтопродуктів, однак в акті не зазначено які саме документи не надано. Крім того, податкова накладна та акцизна накладна від 01.11.2019 щодо придбання нафтопродуктів містяться в базі даних «Податковий блок».

У податковому повідомленні-рішенні не зазначено конкретний абзац п. 12 ст. 3 Закону №265. Розрахунок штрафних санкцій складений не до податкового повідомлення -рішення, а до акту перевірки. Також, вказаний розрахунок ніким не підписаний.

Контролюючий орган замірів залишків товарно - матеріальних цінностей не проводив, а перевіряючі зробили акт зняття залишків ТМЦ на підставі акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей, що проведена працівниками ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» 20.11.2019.

Зазначене дизельне пальне куплено у ТОВ «БЕЛОЙЛ КОМОДІТІ» на підставі договору поставки №01/11-19-01 від 01.11.2019, тому у товариства наявні всі документи щодо купівлі палива, а тому відсутні правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

На підставі наведеного позивач вважає, що висновки акту перевірки базуються на припущеннях та не підтверджуються об`єктивними доказами, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, тому підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов проти задоволення адміністративного позову заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що фактичну перевірку позивача проведено відповідно до наказу від 20.11.2019 №710 та направлень від 20.11.2019 №103 та № 104 ГУ ДПС у Черкаській області, які пред`явлено та вручено перед початком перевірки.

Перевіркою встановлено, що 20.10.2019 о 15 год. 30 хв. на АЗС, яка розташована за адресою Черкаська область, м. Сміла, вул. Ольги Олійник де здійсняє свою господарську діяльність ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» встановлено факт продажу 10 л. дизельного палива по ціні 23,00 грн. за 1 л. на загальну суму 230,00 грн. Оператор отримав кошти, після заправки автомобіля, але розрахункову операцію з роздрібного продажу палива через фіскальний РРО не провів, не видав відповідний розрахунковий документ.

В ході проведення перевірки встановлено, що у ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним. Також встановлено факт зберігання дизельного пального без супровідних документів, про що складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) на загальну суму 11 960,00 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області прийняте спірне ППР від 09.01.2020 № 21, згідно з яким застосовано до ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» фінансові санкції за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідач стверджує, що відповідно до розділу II описової частини акту перевірки від 02.12.2019 № 41/23-00-32-01/36746147 перевірка проводилася з 20.11.2019 по 29.11.2019, також про це ж зазначено в розділі ІІІ, тому інформація, вказана в описовій частині акту є технічною опискою та не впливає на результати виявлених порушень та не тягне за собою жодних негативних правових наслідків для платника. Факт описки, допущеної контролюючим органом в акті перевірки, не повинен розцінювати, як об`єктивна обставина, що виключає можливість застосування до платника податків фінансової відповідальності в разі виявлених порушень податкового законодавства.

Крім того, позивач посилається на обставину відсутності підпису ревізора, відповідального за проведення перевірки на 4 сторінці акту перевірки, на що відповідач зазначив, що відсутність в акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, не робить автоматично протиправними рішення, прийняті на його підставі та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта.

Наказ та направлення на проведення перевірки відповідає вимогам та містить всі необхідні реквізити, визначені законодавством.

Відповідач вважає, що якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Щодо суті виявлених порушень відповідач зазначив, що ГУ ДПС у Черкаській області зроблене письмове звернення про отримання документів від ТОВ «Сміла-райагроапостач» та зобов`язано позивача до 26.11.2019 надати копії документів за перевіряємий період згідно наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 20.11.2019 №710. Дане звернення підписане отримане та підписане особисто директором Грушею Р.С. про що свідчить особистий підпис та дата отримання. В ході проведення перевірки ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» надало завірені копії документів, які зазначені в письмовому зверненні не в повному обсязі, а саме не надано завірених копій документів що підтверджують придбання дизельного пального, яке зазначено у складеному акті ТМЦ від 20.11.2019.

На думку відповідача, якщо первинні документи не надані саме під час проведення фактичної перевірки, за таких обставин застосування фінансових санкцій відповідає вимогам ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Отже, порушення норм чинного законодавства України, які виявлені під час проведення перевірки податковим органом позивачем не спростовані, доводів які б ставили під сумнів наявність даних порушень не наведені, тому податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що підставою проведення перевірки зазначено, зокрема, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення таких перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена.

Водночас, норми підпунктів пункту 80.2 ст. 80 ПК України пов`язані з інформацією про порушення вимог законодавства з боку платника податків, яка повинна бути отримана контролюючим органом в установленому законодавством порядку для виникнення у нього підстав для проведення фактичної перевірки, а не передбачають самостійні підстави для призначення у будь-який час фактичної перевірки платників податків в рамках реалізації функцій контролюючих органів щодо здійснення контролю.

У контролюючого органу не було жодних правових підстав для застосування до товариства штрафу. В акті перевірки зазначено зберігання дизельного пального без супровідних документів, про що складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 11960 грн. Разом з тим, вказані в акті обставини не відповідають дійсності. У ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» наявні усі необхідні документи щодо зберігання дизельного пального. В акті не зазначено які саме документи не надано. Крім того, податкова накладна та акцизна накладна від 01.11.2019 року щодо придбання нафтопродуктів містяться в базі даних «Податковий блок».

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» зареєстроване суб`єктом господарювання, .

Посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.2, 80.2.4 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, відповідно до наказу від 20.11.2019 №710 та направлень від 20.11.2019 №103 та № 104 проведена фактична перевірка діяльності ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ», щодо дотримання вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: Черкаська область, м.Сміла, вул. Ольги Олійник, з 20 листопада 2019 року.

Перевіркою встановлено, що 20.11.2019 о 15 год. 30 хв. на АЗС, яка розташована за адресою Черкаська область, м. Сміла, вул. Ольги Олійник, де здійсняє свою господарську діяльність ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» встановлено факт продажу 10 л. дизельного палива по ціні 23,00 грн. за 1 л. на загальну суму 230,00 грн. Оператор отримав кошти, після заправки автомобіля, але розрахункову операцію з роздрібного продажу палива через фіскальний РРО не провів, не видав відповідний розрахунковий документ (фіскальний чек) чим порушено п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями (далі - Закон №265).

В ході проведення перевірки встановлено, що у ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481). Також встановлено факт зберігання дизельного пального без супровідних документів, про що складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) на загальну суму 11 960,00 грн.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт від 02.12.2019 №41/23-00-32-01/36746147, яким зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог:

- п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення:

- №21 від 09.01.2020, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР на підставі ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 23920,00 грн., що складає подвійну суму вартості необлікованого товару.

Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що проведення фактичної перевірки для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, може бути проведено за відсутності суб`єкта господарювання, за умови вручення уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу на проведення перевірки та відповідного направлення.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, директор товариства з обмеженою відповідальністю «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» Груша Р.С. власноручним підписом у направленнях на перевірку від 20.11.2019 №103, №104 засвідчив, що із службовими посвідченнями та даними направленнями ознайомлений і отримав копію наказу від 20.11.2019 №710.

Отже, проведення перевірки відбулось з відома повноважного представника позивача, тому є правомірним.

Твердження позивача про незаконність проведення перевірки судом відхиляються, оскільки наказ від 20.11.2019 №710 не є предметом даного спору. При цьому, якщо платник податків вважає неправомірним призначення перевірки, він має право захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до її проведення, натомість допуск посадових осіб до її проведення нівелює подальші посилання щодо неправомірності призначення перевірки.

Щодо посилань позивача, що початок перевірки зазначено в акті 20.10.2019, а закінчення 29.10.2019 о 16 год. 30 хв., суд звертає увагу, що акт перевірки в розділі ІІ містить вказівку про здійснення перевірки з 20.11.2019 до 29.11.2019. В свою чергу, в направленнях на проведення перевірки від 20.11.2019 №103, №104 вказана дата її проведення 20.11.2020. Отже, наявність описки в тексті акту перевірки не свідчить про незаконність проведення перевірки.

Суд вважає безпідставними твердження позивача про відсутність підпису працівника, відповідального за проведення перевірки на 4 сторінці акта перевірки, оскільки з наданої позивачем копії акту перевірки №41/23-00-32-01/36746147 від 02.12.2019 вбачається наявність на останній, четвертій сторінці підписів обох головних державних ревізорів-інспекторів, які проводили перевірку: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо відсутності замірів пального під час проведення перевірки, суд акцентує увагу, що відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Отже, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на вимогу перевіряючих прямо передбачено нормами Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, в ході проведення перевірки за участі директора ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» ОСОБА_3 складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей від 20.11.2019, яким зафіксовано наявність у місці здійснення торгівлі дизельного палива у кількості 520 л. по ціні 23 грн. за літр, всього на суму 11960 грн.

Названий акт засвідчено власноручним підписом на акті директора ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» ОСОБА_3 . Зауважень щодо його змісту не вказано.

На підставі наведеного суд констатує про безпідставність доводів позивача щодо необхідності проведення замірів пального саме перевіряючими.

Щодо відсутності на момент проведення перевірки документів бухгалтерського обліку, суд зазначає, що в ході проведення перевірки головний державний ревізор-інспектор, який проводив перевірку ОСОБА_4 вручив 20.11.2019 під особистий підпис директору ТОВ «СМІЛА-РАЙАГРОПОСТАЧ» ОСОБА_3 письмове звернення про отримання документів, у зв`язку з проведенням перевірки на підставі наказу №710 від 20.11.2019, а саме:

- книги обліку розрахункових операцій; касові книги; журнали реєстрації прибуткових, видаткових касових документів; прибуткові, видаткові касові ордери; наказ про облікову політику; накази про встановлення ліміту залишку готівки в касі та розрахунки до них; графік здавання виручки від реалізації, договір інкасації; наказ про встановлення режиму роботи господарської одиниці;

- документи, що підтверджують придбання нафтопродуктів, договори купівлі-продажу та/або зберігання, товарно-транспортні накладні, накладні на придбання, акти приймання за кількістю нафтопродуктів; змінні звіти форми 17-НП; товарна книга кількусного руху нафтопродуктів форми 31-НП; журнал обліку надходження нафтопродуктів за формою №13-НП; документи, що підтверджують придбання скрапленого вуглеводневого газу (СВГ), договори купівлі-продажу та/або зберігання, товарно-транспортні накладні, накладні на придбання, акти приймання за кількістю СВГ; змінні звіти форми 14-ГС; товарна книга кількісного руху СВГ форми 15-ГС; журнал оперативного обліку за Формою № 2-ГС; видаткові накладні.

- документи, що підтверджують право власності чи іншого права користування на господарську одиницю, дозвільні та виконавчо-технічні документи;

- документи, що підтверджують оформлення трудових відносин з найманими працівниками;

- документи на фіскальні (ий) РРО (довідка про опломбування, реєстраційне посвідчення);

- ліцензії на роздрібну торгівлю пальним; зберігання пального; виробництво пального; оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі; оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі.

У відповідь на вказаний запит позивач направив відповідачу лист №27/11 від 26.11.2019, в якому вказано, що з 01 липня 2019 року для здійснення діяльності у сфері оптової торгівлі твердим, рідким, газоподімним паливом і подібними продуктами підприємством придбана ліцензія, що підтверджено у Єдиному реєстрі на оптову торгівлю пальним за номером №00351 від 01.07.2019. В одну з контейнерну АЗС, яка розташована за адресою м.Сміла, вул. Ольги Олійник, 6, злито Дизельне паливо в кількості 520 л для діагностики та тестування обладнання та його налагоджування.

До вказаного листа додані: копія договору оренди майданчика для розміщення контейнерної АЗС від 01.12.2019; копія договору оренди обладнання №28/05/19 від 28.05.2019; копії паспортів на резервуари (інв. №001 та №002); копії наказів про прийняття на роботу працівників.

З наведеного вбачається, що на дату складення акту перевірки позивач не надав первинних бухгалтерських документів та документів податкового обліку, які підтверджують походження та облік наявних товарних запасів - дизельного палива в кількості 520 л. на суму 11 960,00 грн.

В силу положень 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, з наведених положень Податкового кодексу України слідує висновок, що ненадання платником податків документів на момент проведення перевірки тлумачиться як відсутність таких документів, незалежно від причин їх ненадання, тому суд вважає безпідставними твердження позивача, що наявність товарних запасів підтверджено договором поставки між позивачем та ТОВ «БЕЛОЙЛ КОМОДІТІ» №01/11-19-01 від 01.11.2019.

Також суд вважає безпідставними твердження позивача, що податкова накладна та акцизна накладна від 01.11.2019 щодо придбання пального знаходяться в базі даних «Податковий блок», оскільки позивач не надав доказів реєстрації цих накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Окрім наведеного суд звертає увагу, що позивачем в ході судового розгляду спору не надано доказів бухгалтерського обліку товарних запасів за місцем здійснення їх продажу: м.Сміла, вул. Ольги Олійник, 6.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Статтею 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, за відсутності документів, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), відповідач правомірно застосував до позивача штраф у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

Сукупність встановлених в ході судового розгляду спору обставин дає підстави для висновку про доведеність допущених позивачем порушень вимог закону, що стали підставою для застосування відповідальності та прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сплачену суму судових витрат залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом, тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко