Справа № 310/5895/20
Суддя: Дубровська Н. М.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/5895/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді -Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання -Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Швачка Оксани Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2-ї роти 2-го батальйону Управляння патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Швачка О.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що працює водієм автотранспортних засобів на товаристві з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Аскет Шиппінг» (далі АТП «Аскет Шиппінг») згідно з наказом про прийняття на роботу від 01 лютого 2019 року. 05 серпня 2020 року, як водій підприємства, виконував перевезення насипом вантажу - пшениці 3 класу, врожаю 2020 року, згідно товарно-транспортної накладної № 534 від 05 серпня 2020 року, за маршрутом с. Олександрівка, Приазовський район, Запорізька область - м. Бердянськ, Запорізька область, перевізник - TOB «АТП «Аскет Шиппінг», транспортним засобом в складі автомобіля КАМАЗ 45143, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом Kassbohrer, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 05.08.2020 року інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Швачка О.С. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2931182.

Так, у наведеній вище постанові зазначено: «05 серпня 2020 15:22:28 | м. Бердянськ ТРАСА Н-30 км. водій керуючи ТЗ, що здійснював перевезення вантажів у якого маса навантаження склала 41 тону 150 кг акт згідно акту | чим порушив п. 22. ПДР - Порушення правил проїзду великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами».

Так, відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу 510 грн.

Винесена інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Швачка О.С. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2931182 від 05 серпня 2020 року. У зв`язку з чим вважає її такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд вивчивши матеріали справи прийшов до висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що полягає в наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ч. 1 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Згідно п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

За п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів -навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Визначення належності транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних здійснюють згідно п. 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (надалі Порядок № 879), посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів за результатами габаритно-вагового контролю.

У п. 18 Порядку № 879 визначено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення згідно ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП, зокрема містити посилання на документи і докази, досліджені при розгляді справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній відсутнє посилання на докази, з яких інспектор встановлював суть і обставини правопорушення та які відповідно стали підставою для прийняття ним рішення про наявність у моїх діях складу адміністративного правопорушення.

Сам по собі факт існування довідки про результати здійснення працівниками Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом, нормативно-вагових параметрів, але без посилання на ці документи як на докази у постанові по справі про адміністративне правопорушення, виключає такі документи з числа належних та допустимих доказів по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, проте в змісті постанови взагалі відсутнє як постання на докази, з яких інспектор виходив для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так і до постанови не додано жодного доказу, що підтверджується п. 7 оскаржуваної постанови, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

Для притягнення особи за порушення вимог п. 22.5 ПДР України в частині перевищення нормативів навантаження перш за все необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативні.

Хоча в оскаржуваній постанові відсутні докази фіксації адміністративного правопорушення, які оцінювалися поліцейським для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 132-1КУпАП, разом з тим, 05.08.2020 року працівниками Укртрансбезпеки був здійснений габаритно-ваговий контроль, за результатами якого складені довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038832 від 05.08.2020 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031832 від 05.08.2020 року.

Проте результати вимірювання є неналежними.

Як слідує з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038832 від 05.08.2020 року, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031832 від 05.08.2020 року, транспортний засіб здійснював перевезення вантажу нібито з перевищенням маси 41,150 т, в той час як нормативно допустима маса 40 т.

У пункті 6 «Результати вагового контролю» довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038832 від 05.08.2020 року вказано: навантаження на осі, тонн: 1) 4400; 2) 7950; 3) 7350; 4) 7300; 5) 7450; 6) 6700; повна маса транспортного засобу 41150 тонн.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031832 від 05.08.2020 року у пункті 6 «Найменування та вид вантажу, в тому числі небезпечного» вказано - пшениця; у пункті 7 «Маршрут руху із зазначенням пройденої відстані договорами загального користування, кілометрів» - Запорізька обл., с. Олександрівка - м. Бердянськ, 121 км; у пункті 8 «Повна маса, тонн:» нормативно допустима - 40,00, фактична - 41,150; у пункті 10 «Осьові навантаження, тонн:» нормативно допустиме 11/16/11/16, фактичне 4400/7950/7350/7300/7450/6700 та вказано 15300 та 14150, як навантаження на здвоєні осі, визначені арифметично шляхом додавання показників 7950+7350 та 7450+6700 відповідно.

Транспортний засіб після проходження габаритно-вагового контролю продовжив свій рух по маршруту, жодних протоколів в порядку КУпАП щодо тимчасового затримання не складалося і не вручалося ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося, механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком № 879.

Згідно підпунктів 2-4, 6 п. 2 Порядку № 879:

- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

- вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

При цьому, незважаючи на те, що з п. 19 Порядку № 879, на підставі постанови КМУ від 30.08.2017 року № 671, виключені положення щодо наявності методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку № 879, які є чинними.

Відповідно до п. 9 розділу II Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 року № 255, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 року за № 1171/29301, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Згідно з товарно-транспортною накладною № 534 від 05.08.2020 року, довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038832 від 05.08.2020 року та актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031832 від 05.08.2020 року здійснювалося перевезення насипом вантажу - пшениці 3 класу, який є сипучим, подільним.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів в русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Проте вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, тобто з сипучим вантажем зокрема.

На дату зважування методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі відсутня.

Крім того, з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038832 від 05.08.2020 року, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031832 від 05.08.2020 року вбачається, що зважування проводилось окремо кожної осі і в подальшому для визначення повної маси складались, що є помилковим. Немає жодних правових підстав для визначення повної маси у спосіб складання (додавання) суми маси (тон) одиночних осей. Ані Порядком № 879, ані жодним іншим нормативно-правовим актом не визначено такого алгоритму встановлення повної маси.

Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо вимірювання навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

Крім того, визиває сумніви достовірність вимірювань зважувального обладнання, яке було використане при проведенні габаритно-вагового контролю.

За відомостями, які зазначені у товарно-транспортній накладній № 534 від 05.08.2020 року, маса брутто у пункті навантаження (Запорізька область, Приазовський район, с. Олександрівка) складала 39,160 т (маса нетто - 23,240 т), маса брутто у пункті розвантаження (Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Туристична, 1 і) склала 39,020 т (маса нетто - 23,200 т), але маса брутто у пункті проведення габаритно-вагового контролю - 41,150 т. Тобто різниця в масі з вагами пунктів навантаження та розвантаження складає більше 2 тон.

Згідно з п.п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Також зі змісту акту, довідки та постанови неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу, який відсоток похибки такого обладнання, чи проходило воно періодичну повірку метрологічну атестацію) тощо.

Таким чином підтвердження відповідності зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю вимогам п. п. 12, 13 Порядку № 879 відсутні, тому результати габаритно-вагового контролю - неналежні та не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того дії ОСОБА_1 кваліфіковано інспектором поліції за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11.09.2019 року №54-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Так, ч. 2 ст. 132-1КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нормами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Фактичні обставини справи про нібито допущене перевищення допустимої маси транспортного засобу, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

З оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 в вину ставиться вчинення правопорушення, пов`язаного з перевищенням вагових параметрів транспортного засобу.

Однак, відповідно до Примітки до ст. 132-1КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті пов`язані з перевищенням габаритних параметрів передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, і несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника - юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1ст. 14-3КУпАП).

З огляду на викладене, відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 132-1 КУпАП, оскільки дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, а тому мої дії щодо перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрів не можуть кваліфікуватись за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства, і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Застосування відповідачем оскаржуваним рішенням до позивача штрафу призвело до примусу здійснити на користь держави виплату коштів.

Однак таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо державні органи діють не у відповідності до закону.

Оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення.

У справі Barbera,MessequeandJabardov. Spain (скарга № 10590/83 від 06.121988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktarasv. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, (п. 4.1).

На підставі приведених у позові обґрунтувань у незаконність оскарженої постанови слід дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та як наслідок неправомірність притягнення до адміністративної відповідальності. Тим паче, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини справи викладені в позовній заяві є послідовними та не спростовані доводами відповідача.

Оскільки доказів правопорушення відповідачем не надано, суд вважає, що не можливо встановити наявність правопорушення в діях позивача.

Враховуючи викладені обставини, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2931182 від 05 серпня 2020 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 241,243,246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2931182 від 05.08.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12.10.2020.

Суддя Н. М. Дубровська