Справа № 160/13800/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитра Степановича про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 06.11.2020 надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитра Степановича, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачка просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача від 07.07.2020 року й від 03.08.2020 року у рамках ВП № 62496583, а також стягнути з відповідача незаконно відрахованих доходів та витрат виконавчого провадження у розмірі 3570,74 грн.
Позовна заява обґрунтована протиправністю оскаржених постанов відповідача з посиланням на те, що останнім при відкритті виконавчого провадження порушено ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», позаяк, приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, а також витребувано додаткові докази.
Відповідач надав суду витребувані докази, утім жодних пояснень з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду не надсилав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
28.05.2020 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитра Степановича надійшла заява ТОВ «ФК Управління Активами» про примусове виконання рішення: виконавчого напису нотаріусу №200 від 20.01.2020.
Також, у межах ВП №62496583 відповідачем 01.09.2020 року прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника.
Крім того, судом встановлено, що у межах ВП №62496583 відповідачем 03.08.2020 року прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника аналогічного змісту, яка направлена для виконання до підприємства - роботодавця позивача (АТ "Українська залізниця").
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п.1 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
За правилами ч.1, 2 ст. 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.
При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Згідно приписів п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст. 26 Закону №1404-VIII).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII).
Як встановлено судом, виконавчим округом Приватного виконавця Оніщенко Дмитра Степановича є місто Київ, проте позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами.
Підставою для прийняття відповідачем до виконання виконавчого документу стало зазначене у заяві ТОВ «ФК Управління Активами» про примусове виконання рішення: виконавчого напису нотаріусу №200 від 20.01.2020 місце проживання позивачки у АДРЕСА_2 .
Водночас, усі долучені до заяви документи, які наявні в матеріалах виконавчого провадження, відомостей про вказану адресу не містять та навпаки, у кредитному договорі № 500418496 зазначається саме адреса реєстрації позивачки - АДРЕСА_1 .
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена в заяві про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
Відповідачем також не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження проживання боржника на території м. Києва, а також наявності у боржника майна або про отримання ним доходів на території м. Києва.
Отже, за відсутності належних та допустимих доказів, що у сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження ВП №62496583 у межах виконавчого округу міста Києва, суд доходить висновку про протиправність оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника як такої, що є похідними.
Відповідно, у цій частині позовні вимоги є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача незаконно відрахованих доходів та витрат виконавчого провадження у розмірі 3570,74 грн. суд зазначає, що наразі вони є передчасними, ураховуючи, що позивачкою не доведено фактів звернення до відповідача із вимогою щодо повернення безпідставно стягнутих коштів та/або відмову у вчиненні таких дій. Крім того, позивачкою не надано доказів саме на які рахунки, у якому розмірі перераховані кошти, і що кошти стягнуто з позивачки саме у межах виконавчого провадження №62496583.
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитра Степановича у виконавчому провадженні № 62496583:
про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2020 року,
про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 03.08.2020 року, 01.09.2020 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитра Степановича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн., 60 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна