Справа № 160/11212/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/11212/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю представника позивача: Шевченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Сидоренко Д.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/11212/19 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Кам`янська міська рада, Відділ реклами Кам`янської міської ради, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Благоустрій» про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що належним доказом підтвердження розміру збитків є висновок професійного оцінювача, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво та проводить оцінку за процедурою, встановленою НПА. Жоден із учасників справи заперечень щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу до суду не надали. Докази понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано до суду, відтак у суду були відсутні підстави для відмови в задоволенні заяви позивача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до заяви надано копії договору про надання правничої допомоги від 30.10.2019р., укладеного між адвокатом Шевченко Л.М. та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , згідно якого адвокат зобов`язується надати замовнику визначені цим договором правничі послуги щодо захисту прав та інтересів останнього при зверненні до суду і подальшому розгляді справи в порядку адміністративного судочинства до виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання рішення №244 від 21.08.2019. протиправним; копію Акта приймання - передачі наданих правничих послуг по справі №160/11212/19 на суму 10000,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.11.2019р. адвоката Шевченко Л.М. про сплату 10000,00 грн. Підстава - договір про надання правничої допомоги від 30.10.2019р.; копію витягу із книги обліку доходів Шевченко Л.М .

Перевіривши зміст поданих позивачем документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 10 000.00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), саме таку суму витрат на правничу допомогу стягнуто судом на користь позивача рішенням від 08.09.2020 року, а тому заява ФОП ОСОБА_1 про додаткове стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на оплату послуг по незалежній оцінці вартості нанесеного збитку (повної відбудови) заподіяних внаслідок демонтажу рекламних конструкцій в сумі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, ч.3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За заявою позивача від 02.07.2020 року про зміну предмета позову, суд при вирішені справи задовольнив вимоги відносно відшкодування шкоди у спосіб зобов`язання виконавчий комітет Кам`янської міської ради відновити демонтовані рекламні засоби, тобто у інший спосіб ніж відшкодування реальних збитків, внаслідок чого витрати на оплату послуг по незалежній оцінці вартості нанесеного збитку (повної відбудови) заподіяних внаслідок демонтажу рекламних конструкцій в сумі 3000,00 грн. не є витратами, пов`язаними з розглядом справи.

Суд також зазначає, що копія додаткової постанови Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі 201/14495/16-ц, яку представник позивача надала до суду апеляційної інстанції під час судового засідання, не може розцінюватись судом на користь спростування висновків суду першої інстанції, оскільки є прийнятою у конкретній справі з приводу розподілу судових витрат, в ній не зроблено висновку щодо застосування норм матеріального або процесуального права, які могли б бути враховані судом в порядку ст. 242 КАС України під час розгляду даної справи.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення у справі відсутні, тому заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року в адміністративній справі №160/11212/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 25.11.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай