Справа № 640/13304/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

24 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 12 листопада 2020 року за вх.№03-14/170718/20.

Перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 296 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач оскаржує рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року подано 12.11.2020 безпосередньо до суду першої інстанції.

Отже, апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року подано з пропуском 30-денного строку, передбаченого КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення представник відповідача Брязкало К.О. отримала 02.10.2020, що підтверджується розпискою (а.с.61).

Відтак, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року є 02.11.2020 з урахуванням вихідних днів, однак апелянт подав апеляційну скаргу 12.11.2020, тобто з пропуском строку, встановленого КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

В апеляційній скарзі міститься клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Перевіривши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку апеляційного оскарження на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідач в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження та вказує, що у зв`язку із запровадження карантину на території України, працівники юридичного управління ГУ ПФУ в м. Києві були переведені на дистанційну роботу на час дії карантину та відповідних обмежень. У зв`язку з цим, просять визнати причину пропуску строку апеляційного оскарження поважною.

Суд зазначає, що 17 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (далі - Закон України № 731-IX), яким змінено підхід до обчислення процесуальних строків під час карантину.

Вказаним законом пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення».

Суд звертає увагу, що відповідачем при подачі даного клопотання не наведено доводів та не надано доказів, які б свідчили про те, що останній не мав можливості подати апеляційну скаргу в строк, визначений КАС України, через впроваджені у зв`язку з карантином обмеження.

Крім того, переведення суб`єктом владних повноважень працівників юридичного управління ГУ ПФУ в м. Києві на дистанційну роботу не є підставою для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення.

Відтак, суд вважає, що апелянтом не вказано поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року та не надано доказів їх поважності.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставки судового збору обраховуються, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., який встановлений станом на 01 січня 2020 року (рік звернення з адміністративним позовом).

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року становить 2522 грн. 40 коп. (2*2102*0,4*150%).

Однак, всупереч вимог КАС України, апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому апелянт посилається на відсутність бюджетних коштів для сплати судового збору.

Перевіривши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Законом України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, відповідач не відноситься до жодної категорії, для якої передбачена можливість звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №340/661/19.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 Кодексу, застосовуються положення статті 169 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і апелянту надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Тому, у зв`язку з викладеним, вважаю необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без руху та запропонувати усунути вказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання до апеляційного суду:

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності;

- оригіналу документу (квитанції) про сплату судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку в розмірі 2522 грн. 40 коп. за наступними реквізитами: Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA1026007, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), Шостий апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись ст.ст. 169, 283, 298, 328 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року - відмовити.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року - залишити без руху.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

У разі невиконання вимог ухвали у зазначений вище строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Бєлова