Справа № 360/4078/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4078/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області, оформлене листом від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду Луганської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» з 09 грудня 2019 року, виходячи із наявного стажу державної служби 21 рік 03 місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером та з 26 вересня 2015 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 28 грудня 1993 року по 02 квітня 2015 року позивач працював у Луганській митниці Державної фіскальної служби України. Відповідно до наказу Луганської митниці Державної фіскальної служби України від 02 квітня 2015 року № 155 позивача звільнено зі служби відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. На день звільнення зі служби страховий стаж позивача складає понад 30 років.

09 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Проте, листом від 24 грудня 2019 року № 6383/031-08 відповідач відмовив позивачу у переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі № 360/321/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 16 грудня 2019 року № 1115 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 грудня 2019 року, зареєстровану за № 1115, про переведення з одного виду пенсії на інший з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у адміністративній справі № 360/321/20 Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянуто заяву позивача від 09 грудня 2019 року та листом від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08 повторно відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

У своїй відмові від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08 Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області посилається на те, що періоди роботи посадових осіб митниці на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Періоди роботи працівників митниці на посадах, у період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

З посиланням на положення статей 546, 557, 588 Митного Кодексу України, пункту 12 Розділу XI Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ), статтю 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ), Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано певні періоди його роботи до стажу державної служби.

Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 09 листопада 2020 року за вхідним реєстраційним № 45582/2020 подало відзив на позовну заяву від 04 листопада 2020 року № 2767/01-08, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 129-131).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Статтею 90 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Закону № 889-VIII Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XІІ.

Пенсії відповідно до Закону № 889-VIIІ у порядку, визначеному для осіб, які на день набрання чинності цим Законом: мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723-XII); займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, призначаються особам, які: досягли пенсійного віку чоловіки - 62 роки; мають страховий стаж: чоловіки - 35 років; не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723-XIІ.

З огляду на положення пунктів 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIIІ право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIIІ (на 01 травня 2016 року) мали відповідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону № 3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічені у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до статті 573 Митного кодексу України посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання: дійсний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи І рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи І рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи І рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відтак, періоди роботи посадових осіб митниці на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Періоди роботи працівників митниці на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Як вбачається з трудової книжки та довідки про стаж державної служби позивача період роботи в Старобільській митниці неможливо зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому що в цей період позивачу були присвоєні такі спеціальні звання: Старобільська митниця ДМСУ, період роботи з 01 квітня 1997 року по 30 червня 2000 року - 08 липня 1998 року «інспектор митної служби І рангу»; Луганська митниця, період роботи з 01 липня 2000 року по 05 липня 2005 року - 28 серпня 2000 року - «радник митної служби 3 рангу», 01 квітня 2004 року «інспектор митної служби 2 рангу»; Луганська митниця, період роботи з 01 вересня 2010 року по 02 квітня 2015 року - 29 листопада 2010 року - «інспектор митної служби І рангу», 30 грудня 2013 року -«інспектор податкової митної справи 1 рангу».

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі № 360/321/20 судом встановлено, що стаж державної служби ОСОБА_1 має бути зарахований відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, та додатку до нього, який втратив чинність 01 травня 2016 року.

Відповідачем при винесенні рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 застосовувались вимоги Закону України «Про державну службу», який є чинним на дату звернення позивача. Станом на 09 грудня 2019 року Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, втратив чинність та не може застосовуватись при обчисленні стажу державної служби.

До стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано періоди роботи з 28 грудня 1993 року по 31 березня 1997 року та з 06 липня 2005 року по 31 серпня 2010 року і він складає 8 років 5 місяців.

У зв`язку з цим вирішено повторно відмовити ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на відповідних посадах.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 26 жовтня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 41-43).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області з 26 вересня 2015 року як одержувач пенсії за віком на загальних підставах, призначеної за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить протокол від 12 жовтня 2015 року № 669 та пенсійне посвідчення від 17 серпня 2016 року № , видане Пенсійним фондом України (арк. спр. 11, 64).

ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 09 грудня 2019 року, зареєстрованою за № 1115, про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи, у тому числі довідку Луганської митниці ДФС від 22 листопада 2019 року за № 128/12-70-04 про стаж державної служби (арк. спр. 18, 19-21, 22, 110, 111, 112, 113, 114-116).

Рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 16 грудня 2019 року № 1115 Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовило позивачу у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII з посиланням на те, що періоди роботи посадових осіб митниці на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Періоди роботи працівників митниці на посадах, у період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (арк. спр. 117-118).

Листом від 24 грудня 2019 року за № 6383/031-08 Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило позивачу про прийняте рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, та про підстави, з яких позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії (арк. спр. 23-24, 119-121).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі № 360/321/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (арк. спр. 27-32):

- визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову у перерахунку пенсії від 16 грудня 2019 року № 1115 ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 грудня 2019 року, зареєстровану за № 1115, про переведення з одного виду пенсії на інший з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішенням від 23 вересня 2020 року № 09 «Про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року» позивачу повторно відмовлено у переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ з підстав, які аналогічні викладеним в рішенні про відмову у перерахунку пенсії від 16 грудня 2019 року № 1115 та листі від 24 грудня 2019 року за № 6383/031-08. Також в рішенні зазначено, що стаж роботи позивача на посадах державної служби складає 8 років 5 місяців (періоди роботи з 28 грудня 1993 року по 31 березня 1997 року та з 06 липня 2005 року по 31 серпня 2010 року), що не дає права позивачу на перехід на інший вид пенсії (арк. спр. 122-123).

Листом від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08 Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило позивача про повторну відмову у переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ (арк. спр. 25-26, 124-126).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

1 травня 2016 року набув чинності Закон № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

З рішення відповідача від 23 вересня 2020 року № 09 «Про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року» вбачається, що єдиною підставою відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» є недостатність стажу державної служби через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби.

За розрахунком відповідача загальний страховий стаж позивача складає 44 роки 9 місяців 9 днів, про що свідчить протокол від 12 жовтня 2015 року № 669 та розрахунок стажу до нього (арк. спр. 64, 65).

Стаж державної служби за розрахунком відповідача складає 8 років 5 місяців (період роботи з 28 грудня 1993 року по 31 березня 1997 року та з 06 липня 2005 року по 31 серпня 2010 року).

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку, що позивач на час звернення до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» мав достатній стаж державної служби (понад 20 років), з огляду на таке.

З трудової книжки позивача від 10 грудня 1975 року, вкладишу до трудової книжки від 01 квітня 1997 року серії НОМЕР_2 та довідки Луганської митниці ДФС від 22 листопада 2019 року за № 128/12-70-04 про стаж державної служби (арк. спр. 12-17, 19-21, 50-60, 75-87, 114-116) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював:

з 28 грудня 1993 року по 31 березня 1997 року виконувачем обов`язків інспектора митного поста «Лозно-Олександрівка», інспектором митного поста «Лозно-Олександрівка», виконувачем обов`язків головного інспектора митного поста «Лозно-Олександрівка», головним інспектором митного поста «Лозно-Олександрівка», головним інспектором митного поста «Троїцьке» Старобільської митниці Державного митного комітету України (09 червня 1995 року прийнято присягу державного службовця), що складає 3 роки 3 місяці 4 дні;

з 01 квітня 1997 року по 30 червня 2000 року заступником начальника митного поста «Троїцьке» Старобільської митниці Державної митної служби України (з присвоєнням персонального звання «інспектор митної служби 1 рангу»), що складає 3 роки 3 місяці;

з 01 липня 2000 року по 05 липня 2005 року головним інспектором, старшим інспектором, інспектором Луганської митниці Державної митної служби України (з присвоєнням персонального звання «радник митної служби 3 рангу», «інспектор митної служби 2 рангу»), що складає 5 років 0 місяців 5 днів;

з 06 липня 2005 року по 31 серпня 2010 року інспектором чергової оперативної частини, інспектором відділу оперативних чергових, інспектором відділу митного оформлення митного поста «Лантратівка» у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка», старшим інспектором відділу митного оформлення митного поста Лантратівка» у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» Старобільської митниці Державної митної служби України, що складає 5 років 1 місяць 26 днів;

з 01 вересня 2010 року по 02 квітня 2015 року головним інспектором сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», головним інспектором відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», провідним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка», старшим державним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка» Луганської митниці Державної митної служби України, яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Луганської митниці Міндоходів (з присвоєнням спеціального звання «інспектор митної служби 1 рангу», «інспектор податкової та митної справи 1 рангу»), що складає 4 роки 7 місяців 2 дні.

Разом, стаж роботи позивача за вищевказаний період складає 21 рік 3 місяці 7 днів.

Станом на 01 травня 2016 року стаж роботи позивача на вищезазначених посадах складає 21 рік 3 місяці 7 днів.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; […]

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання; […].

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, були Закон України від 25 червня 1991 року № 1262-ХІІ «Про митну справу в Україні» (чинний до 01 січня 2004 року), Митний кодекс України від 12 грудня 1991 року № 1970-ХІІ (чинний до 16 травня 2008 року), Митний кодекс України від 11 липня 2002 року № 92-IV (чинний до 01 червня 2012 року), а з 01 червня 2012 року - Митний кодекс України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ.

Статтею 430 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-IV, якою врегульовані питання пенсійного забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Згідно з статтею 407 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-IV посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Статтею 569 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ закріплено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 588 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, законодавством, яке діяло як в період роботи (служби) позивача, так і на момент його звернення з відповідною заявою, визначено, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 30 вересня 2015 року містять відомості про спецстаж за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2001 року з кодом підстави КМУ154А1 (Службові особи митних органів України, які мають персональні звання, встановлюється строк вислуги: чоловікам - 25 років з правом виходу на пенсію у 55 років; жінкам - 20 років з правом виходу на пенсію у 50 років) та за період з 01 січня 2002 року по 02 квітня 2015 року з кодом підстави ЗДС037А1 (Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності страхового стажу - для чоловіків не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років), який діє з 16 грудня 1993 року (арк. спр. 93-102).

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 01 квітня 1997 року по 30 червня 2000 року заступником начальника митного поста «Троїцьке» Старобільської митниці Державної митної служби України; з 01 липня 2000 року по 05 липня 2005 року головним інспектором, старшим інспектором, інспектором Луганської митниці Державної митної служби України; з 01 вересня 2010 року по 02 квітня 2015 року головним інспектором сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», головним інспектором відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», провідним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка», старшим державним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка» Луганської митниці Державної митної служби України, яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Луганської митниці Міндоходів, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Оскільки станом на 01 травня 2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) ОСОБА_1 хоч і не займав посаду державної служби, але мав 21 рік 3 місяці 7 днів стажу державної служби і на час звернення до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця мав понад 35 років страхового стажу і досяг 62 років, він набув право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у зв`язку з чим рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23 вересня 2020 року № 09 «Про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року» є протиправним та підлягає скасуванню.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області, оформленого листом від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […].

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

До суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Лист Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08 не є рішенням про відмову позивачу у переведенні на інший вид пенсії. Вказаним листом відповідач повідомив ОСОБА_1 про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду. В зазначеному листі також вказано про підстави, з яких позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії.

Вказаний лист сам по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, відтак безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

Отже, обраний позивачем спосіб судового захисту в цій частині позовних вимог не відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах не є необхідним.

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, […] подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, […].

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу шостого пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (абзац першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним):

визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23 вересня 2020 року № 09 «Про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року»;

зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 на підставі заяви від 09 грудня 2019 року, зареєстрованої за № 1115, з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з дня звернення - 09 грудня 2019 року, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01 квітня 1997 року по 30 червня 2000 року заступником начальника митного поста «Троїцьке» Старобільської митниці Державної митної служби України; з 01 липня 2000 року по 05 липня 2005 року головним інспектором, старшим інспектором, інспектором Луганської митниці Державної митної служби України; з 01 вересня 2010 року по 02 квітня 2015 року головним інспектором сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», головним інспектором відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», провідним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка», старшим державним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка» Луганської митниці Державної митної служби України, яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Луганської митниці Міндоходів.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 19 жовтня 2020 року № 26 (арк. спр. 8).

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу судового захисту.

При цьому предметом спору у даній справі є відмова відповідача у переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та зобов`язання органу Пенсійного фонду України відновити порушене право.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246789, місцезнаходження: 92200, Луганська область, Білокуракинський район, смт. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23 вересня 2020 року № 09 «Про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року».

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 на підставі заяви від 09 грудня 2019 року, зареєстрованої за № 1115, з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з дня звернення - 09 грудня 2019 року, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01 квітня 1997 року по 30 червня 2000 року заступником начальника митного поста «Троїцьке» Старобільської митниці Державної митної служби України; з 01 липня 2000 року по 05 липня 2005 року головним інспектором, старшим інспектором, інспектором Луганської митниці Державної митної служби України; з 01 вересня 2010 року по 02 квітня 2015 року головним інспектором сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», головним інспектором відділу митного оформлення у пункті пропуску «Дьоміно-Олександрівка» митного поста «Старобільськ», провідним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка», старшим державним інспектором митного поста «Дьоміно-Олександрівка» Луганської митниці Державної митної служби України, яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Луганської митниці Міндоходів.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області, оформленого листом від 30 вересня 2020 року № 2582/031-08, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська