Справа № 953/8710/20
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"24" листопада 2020 р.
Справа№ 953/8710/20
Провадження № 2-а/642/80/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Самотой В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без участі сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського управління Офісу Великих платників податків Державної податкової служби про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною адміністративною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою Харківське управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 25.05.2020 р. позивача, як директора Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод», притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 14.05.2020 р. №139, складеного відносно позивача посадовими особами ДПІ

Відповідачем встановлено порушення позивачем норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасна сплата Державним підприємством «Ізюмський приладобудівний завод» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за лютий 2018 року. Терміном сплати ЄСВ було 20.03.2018 р., а фактично сплачено в період з 21.03-27.03.2018 року, чим порушено абз.1 ч. 8 ст. 9 Закону від 08.07.10 р. №2464-VI.

Поряд із цим, пунктом 7 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Позивач зауважує, що правопорушення передбачене ч.3 ст.165-1 КУпАП не є триваючим та вважається закінченим з моменту його вчинення, а не виявлення, а тому оскаржувана постанова винесена відповідачем ДПІ 25.05.2020 з порушенням двомісячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 вважає винесену постанову від 25.05.2020 такою, яка не відповідає вимогам ст.38, 247 КУпАП, порушенням яких і стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою судді від 11.11.2020 року відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін.

Відповідач 23.11.2020 року надав суду відзив на позовну заяву. В своєму відзові представник відповідача Офісу великих платників ДПС посилаючись на лист міністерства юстиції України від 02.08.2013 року №6802-0-4-13-11 вважає скоєне правопорушення позивачем ОСОБА_1 триваючим, у звязку з чим у задоволені позову просить відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.06.2020 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського управління Офісу ВПП ДПС України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.165-1 ч.3 КУпАП передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст.30 КАСУ спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана

Судом встановлено, що Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод» (, несвоєчасно сплатило єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий 2018 року.

04.05.2020 року Офісом великих платників податків ДПС (м. Харків) було прийнято Рішення № відповідно до статі 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про застосування до ДП «Ізюмський приладобудівний завод» штрафних санкцій за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період лютий 2018 року.

14.05.2020 року було складено відносно ОСОБА_1 як директора ДП «Ізюмський приладобудівний завод» протокол №139 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що посадова особа вчинила правопорушення у формі порушення порядку перерахування єдиного соціального внеску за лютий 2018 року, чим порушено абз.1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

25 травня 2020 року начальником Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за несвоєчасну сплата Державним підприємством «Ізюмський приладобудівний завод» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за лютий 2018 року. Терміном сплати ЄСВ було 20.03.2018 р., а фактично сплачено в період з 21.03-27.03.2018 року, чим порушено абз.1 ч. 8 ст. 9 Закону від 08.07.10 р. №2464-VI..

Частиною 3 статті 165-1 КУпАП встановлено, що Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем встановлено порушення позивачем норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасну сплату нарахованого єдиного внеску, що зафіксовано у протоколі №139 від 14.05.2020 року.

Статтею 38 КУпАП закріплено, що початком відліку часу для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього часу, крім як для триваючих правопорушень.

Поряд з цим, триваючим правопорушенням є проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог

Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов`язків визначених правовою нормою.

Правопорушення, передбачене ст..165-1 ч.3 КУпАП не відноситься до категорії триваючих, оскільки відповідно до абз.1 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" підприємство зобов`язане сплачувати єдиний внесок щомісячно, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Оскільки Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено граничний термін сплати єдиного внеску, то відлік строку для застосування адміністративного стягнення за несвоєчасну сплату єдиного внеску починається з наступного дня після сплати єдиного внеску поза граничних термінів сплати. Тобто, враховуючи, що ЄСВ за лютий 2018 року було фактично сплачено 21.03.2018 року, то обчислення строку для застосування адміністративного стягнення за несвоєчасну сплату єдиного внеску починається з 22.03.2018 року.

Таким чином, сплата єдиного внеску обумовлено певною дією щодо сплати єдиного внеску в неналежному розмірі та у встановлені строки. Таке порушення є однократними разовими порушеннями Закону, не має триваючого характеру та не виражається у триваючому неперервному порушенні Закону як-то невиконання обов`язків визначених правовою нормою протягом певного часу.

Аналогічну позицію щодо визначення поняття триваючого порушення, викладено у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 242/924/17 тау постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17

Крім того у Листі Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 р. N33814/7/99-99-17-03-01-17 визначено, що виявлення порушення норм Закону N2464, а саме несплата або невчасна сплата єдиного внеску, є підставою для складання протоколу про адміністративні правопорушення. З огляду на те, що законом передбачено граничний термін сплати єдиного внеску фіскального органу, а норма містить формальний склад правопорушення щодо події несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску, термін правопорушення необхідно обчислювати в разі несвоєчасної сплати єдиного внеску - за датою фактичної сплати.

Оскільки, порушення граничних строків сплати єдиного внеску є однократним, закінченим проступком, тому і адміністративне стягнення може бути накладено на винну особу протягом двох місяців з дня вчинення правопорушення. Тобто до 22 червня 2018 року.

Так, при винесенні Постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 25.05.2020 року було не враховано та порушено положення ст.ст. 38, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до положення ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

На час розгляду справи, а саме винесення постанови 25.05.2020, двомісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж 2 місяці, тому в силу ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 25.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.165-1КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.165-1 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 245-247 КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 72-77, 246, 250, 255, 257, 263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського управління Офісу ВПП ДПС України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.165-1 ч.3 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 25.05.2020 року винесену за результатом розгляду протоколу від 14.05.2020 року №139 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст.165-1 ч.3 КУпАП до покарання у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.165-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя - А.М.Гримайло