Справа № 520/14245/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р. № 520/14245/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та щодо відмови в підвищені розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 р.р. (7763,17 грн.), починаючи з 17 квітня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () підвищити розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 17 квітня 2020 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що звернулась до відповідача із заявою в якій прохала при обчисленні її пенсії за віком на підставі ЗУ №1058-IV застосувати показник середньої заробітної плати, що передує року звернення, тобто 7763,17 грн. (2017-2019 р.р.), як для осіб, яким пенсія за віком у 2020 році призначається вперше, та що є підстави для підвищення розміру її пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 ЗУ №1058-ІV.

Листом від 15.09.2020 відповідач відмовив позивачці у задоволенні вказаної заяви. З огляду на зазначене, вона звернулась до суду з позовом.

Ухвалою суду від 26.10.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що його дії є правомірними, тому що в нього немає підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу та виплати грошової допомоги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

На підставі наданих документів з 15.01.2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію, як працівнику освіти, відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 09.07.1991 №1788-ХІІ.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 11.09.2008 та у зв`язку з вступом на роботу, виплату пенсії позивачці призупинено з 01.09.2008.

30.04.2020 позивач звернулась до Головного управління із заявою про поновлення виплати пенсії та у зв`язку з переходом з одного виду пенсії на інший, а саме пенсію за віком.

За завою позивача пенсійним органом здійснено перехід на інший вид пенсії за матеріалами пенсійної справи та відповідно до наданої заяви. Тобто, з 30.04.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію згідно з положеннями Закону №1058, яка обчислена із застосуванням середнього заробітку за попередні 3 роки за 2014, 2015, 2016, на рівні 4404,35 грн., а не - 7763,17 грн., як вимагає позивач.

Позивач звернулась до пенсійного органу із заявою в якій просила при обчисленні її пенсії застосовувати показник середньої заробітної плати, що передує року звернення, тобто 7763,17грн., як для осіб яким пенсія за віком у 2020 призначається вперше та що є підстави для підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 ЗУ №1058.

На заяву позивача від 04.09.2020, листом від 15.09.2020 відповідач відмовив у її задоволенні, мотивуючи свої дії тим, що пенсія обчислена з додержанням вимог чинного законодавства.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки, суд зазначає наступне.

Відмовляючи позивачу у вказаній вимозі, відповідач керувався ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказуючи, що під час переведення було застосовано середню заробітну плату 4404,35 грн., тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016, замість 7763,17 грн. (середня заробітна плата за три останні роки, яка застосовується під час призначення вперше пенсії за віком у 2020 році).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, Законом №1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Разом з цим, статтею 2 Закону №1788-ХІІ передбачено призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV визначено порядок переведення з одного виду пенсії на інший, відповідно до абзацу 2 якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

За призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15), що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.

Таким чином, суд вважає, що оспорювані дії відповідача вчинені з недотриманням встановлених законом вимог.

Враховуючи викладене, показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - за віком, оскільки такий її вид передбачений іншим законом, ніж пенсія за вислугу років, яку отримував позивач.

Судом встановлено, що позивачка звернулась із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший - 30.04.2020. Відповідно протоколу перерахунку пенсії такий перерахунок був здійснений відповідачем 30.04.2020. Отже, поновлення порушеного права слід здійснювати саме з дати звернення позивача до пенсійного органу - з 30.04.2020.

Стосовно підвищення розміру пенсії за віком на 22,5% відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України №1058-IV, суд зазначає наступне.

За правилами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають, зокрема, жінки віку 59,6 років, які народилися з 01 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом на підставі інформації, зазначеної у паспорті ОСОБА_1 , встановлено, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент звернення за призначенням пенсії за віком їй виповнилося 59 років 6 місяців.

Частиною третьою статті 29 Закону №1058-IV передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Отже законодавець пов`язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону України №1058-IV з часом виходу на пенсію за віком та умовою неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Водночас, умовою наявності права на отримання підвищення розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону України №1058-IV є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги та підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Суд зазначає, що отримання підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 Закону №1058-IV визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Поряд з цим, як встановлено судом, за заявою позивачки їй з 15.01.2008 вже призначалася пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена з 01.09.2008 у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Тобто, до призначення позивачці пенсії за віком вона більше семи місяців отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 Закону №1058-IV.

Суд зазначає, що посилання позивачки на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а є необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини, які дослідженні у постанові виникли у час, коли частина третя статті 29 Закону №1058-IV не передбачала такої умови отримання підвищення розміру пенсії як не призначення будь-якої пенсії.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - неправомірними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 р.р. (7763,17 грн.), починаючи з 30 квітня 2020 року.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017 -2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 р.р. (7763,17 грн.), починаючи з 30 квітня 2020 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов