Справа № 520/11914/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про судові витрати по справі

24.11.2020 р. № 520/11914/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року по справі №520/11914/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №0-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 3146,44грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №0-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 12531,52грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №0-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 16917,34грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №0-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 30291,81грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №0-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 32353,27грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00259-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 2573,21грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00262-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 11180,17грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00260-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 15093,04грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00261-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 27025,26грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00263-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 28864,42грн.

Визнано протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2020р. №00264-5806-2036, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 972,63грн.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просив:

долучити документи до матеріалів справи та ухвалити додаткове судове рішення та стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

До матеріалів справи та до поданої заяви позивачем були додані копії наступних документів:

- копія додаткової угоди № 1 від 01.09.2020 р. до договору про надання правової допомоги №101/2508/2020 від 25.08.2020 р.;

- копія звіту №01/2020 від 12.11.2020 року про надання правової допомоги №01/2508/2020 від 25.08.2020 року.;

- оригінали квитанції №0.0..1 від 12.11.2020 р. на загальну суму 4900,00 грн., квитанції №0.0..1 від 12.11.2020 року на загальну суму 4900,00 грн. квитанції №0.0..1 від 12.11.2020 р. на загальну суму 4900,00 грн., квитанції №0.0..1 від 12.11.2020 р. на загальну суму 300,00 грн., які підтверджують сплату ОСОБА_1 15000,00 грн. на користь адвокатського об`єднання "АРХОНТ", .

Суд бере до уваги матеріали справи, а саме ордер серія ХВ 1492261 та свідоцтво на прав на зайняття адвокатською діяльністю №926 від 08.04.2011 року, видане ОСОБА_2 .

Сторони в судове засідання, призначене на 24.11.2020 р. не з`явилися, проте були повідомлені належним чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України та беручи до уваги клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, керуючись приписами чинного адміністративного процесуального законодавства та здійснюючи розгляд справи в порядку письмового провадження суд зазначає наступне.

Суд відзначає, що відповідно до частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 2, 3 статті 252 КАС України визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Повідомлені представником позивача обставини щодо пропущення строку звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення є поважними, а тому, суд приходить до висновку про поновлення строків звернення до суду з вказаною заявою.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять наявності договору про надання правової допомоги, на підставі якого склалися правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Більш того, квитанції пор сплату грошових сум містять посилання на переказ грошей АО "Архонт". Суд з цього приводу наголошує, що матеріалами справи не підтверджені правовідносини, які склалися між ОСОБА_2 та АО "Архонт".

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 7 ст. 139 КАСУ).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять підтвердження того, скільки часу адвокатом було витрачено на зазначену адміністративну справу.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. провадження № 61-3416св18.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Крім того, як вбачається зі справи в матеріалах справи відсутні докази надання послуг позивачу. Означені копії документів про правову допомогу надано лише після розгляду справи та прийняття рішення по суті.

Відповідно до правової позиції, що викладена Верховним Судом у Додатковій постанові від 06 березня 2019 року по справі № 922/1163/18: адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг витрат та докази отримання гонорару на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд зазначає про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited» проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16 адміністративне провадження №К/9901/26989/18.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності; справа розглянута в порядку спрощеного провадження; відсутність доказів оплати послуг адвокату; невідповідність ціни, обсягу розміру наданих послуг, тим, що вказані у додатковій угоді №1, відсутність договору, суд дійшов висновку, що розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим заява про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАСУ якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАСУ).

Згідно приписів ч. 4 ст. 252 КАСУ про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 132, 134, 139, 143, 252, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Полях Н.А.