Справа № 212/4712/20
Суддя: Власенко М. Д.
Дата ухвалення: 2020-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/4712/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Яцик А.Д., за участю позивача ОСОБА_1 , представника Головного управління національної поліції у Дніпропетровській област - Новіковой С.А., відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, старшого інспектора відділу ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана Гусєва Юрія Михайловича про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги просила суд: визнати неправомірними дії старшого інспектора відділу ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана Гусєва Ю.М.; визнати дії адміністративної комісії виконкому Покровської районної у м. Кривому Розі ради щодо прийняття постанови про адмінправопорушення № 181 від 18 червня 2020р. такими, що були вчинені з порушенням процесуальних норм; визнати постанову про адмінправопорушення № 181 від 18 червня 2020року неправомірною, прийнятою з порушенням процесуальних норм та скасувати постанову; закрити справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_3 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення; стягнути з виконкому Покровської районної ради у м.Кривому Розі матеріальну шкоду у розмірі 339,72 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000грн; стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській обл. на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн., матеріальну шкоду у розмірі 226,48 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В обґрунтування вказала, що 15 березня 2020р. вона була на роботі в кафе-барі «Дартс» за адресою вулиця Миколи Зінчевського, 8 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська і здійснювала обслуговування клієнтів за барною стійкою. На літньому майданчику сиділи відвідувачі кафе. Біля 15-30 год. до неї в кафе зайшли дві молоді дівчини, замовили сухарики та сушену рибу. Так як вони не замовляли алкогольних напоїв, вона не запитувала у них документи. Розрахувавшись, вони вийшли на літній майданчик. Слідом за цими дівчатами зайшли ще дві жінки, замовили пиво і чебурек. За спинами жінок стояв ще один відвідувач, який бачив, як вона продавала цим жінкам пиво. Жінки, які купували пиво, попрохали її винести їх замовлення на літній майданчик і поставити на стіл, де сиділи дві молоді дівчини, які перед цим купували у неї сухарики і рибу. Вона так і зробила. Далі вона продовжувала обслуговувати клієнтів. Через декілька хвилин до кафе знову зайшли ті дві жінки, які купували пиво і чебурек і запитали у неї ліцензію на право реалізації алкоголю. Вона показала і попросила в свою чергу жінок представитися та надати свої документи, жінки сказали, що якимось дівчатам немає по 18 років. Вона не зрозуміла про кого йде мова і була ошелешена і приголомшена. Жінки пояснили їй, що на літньому майданчику сидять дві неповнолітні дівчини і це їх документи. Далі вона сказала жінкам, що алкоголь цим неповнолітнім дівчатам вона не продавала і попросила втретє надати їй їхні посвідчення, але вони відмовилися, тоді вона викликала поліцію. Ці жінки погрожувати штрафом у 17000 грн., через п`ять хвилин до кафе зайшла фізична особа, яка представилася співробітником райвідділу поліції. Вони взяли одного відвідувача на літньому майданчику в якості свідка, в її проханні записати інших відвідувачів свідками, їй відмовили. Протокол складений не уповноваженою особою, з порушенням вимог ст.. 256 КУпАП. Особи понятих при складанні протоколу не встановлювалися, неповнолітні дівчата опитані без їх законних представників. Документи були вилучені в незаконний спосіб, протокол був складений після 22:00 год., що також є порушенням закону. Крім того, їй не було надано можливості викласти свої заперечення щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було ознайомлено з його текстом. Адмінкомісія не бажала допускати для розгляду її представника, порушуючи її право на правову допомогу, при допиті свідків не були допитані неповнолітні особи, яким вона, начебто, продавала алкоголь. Були зачитані лише їх показання. Не були присутні законні представники малолітніх осіб при відбиранні у них свідчень. Свідчення свідка ОСОБА_4 не співпадали з письмовими свідченнями. В якості свідка адмінкомісією був допитаний поліцейський, який складав протокол, що також є порушенням.

Ухвалою суду від 03.07.2020 року адміністративний позов було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд, витребувано з Виконкому Покровської районної у місті ради матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, вказала, що працівниками поліції постійно чинився на неї тиск та залякування з метою змусити її звільнити орендоване приміщення кафе. На теперішній час вона змушена була припинити свою підприємницьку діяльність та звільнила приміщення кафе. Вважає дії працівників поліції навмисними та заздалегідь спланованими, оскільки одразу ж після приходу двох дівчат прийшли дві жінки та приїхала поліція.

Представник відповідача Виконкому Покровської районної у місті ради позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, надав суду відзив, в якому зазначив, що розгляд адміністративною комісією протоколу відносно ОСОБА_1 проведений з дотриманням вимог закону. Позивачу забезпечено право на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, долучено її письмові пояснення, на засідання адміністративної комісії були присутні ОСОБА_1 та її представник Комар Є.Л., а також свідки. Перед розглядом справи про адміністративне порушення було оголошено склад адміністративної комісії, оголошено протокол, позивачу та його представнику було роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 271 КУпАП. На засіданні ОСОБА_1 та її представник надали пояснення, були заслухані свідки та досліджені докази по справі. Клопотань про допит неповнолітніх осіб в якості свідків, позивач не заявляла, тому були досліджені лише їх письмові пояснення. Свідок ОСОБА_4 на засіданні комісії надав свідчення, аналогічні його письмовим поясненням. Твердження позивача про те, що дільничний весь час на неї тиснув, погрожував та вчиняв інші протиправні дії, не роз`яснив права та інше, спростовуються відеозаписом працівників поліції, який був досліджений на засіданні комісії. Протокол був складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, позивач відмовилась від отримання протоколу. Дії Адміністративної комісії при винесені постанови від 18.06.2020 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 є такими, що відповідають нормам КУпАП. Позивачем не доведено спричиненої їй моральної шкоди.

Представник Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, надав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 15.05.2020 року старшим інспектором з ювенальної превенції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Гусєвим Ю.М. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП про те, що ОСОБА_1 15.05.2020 року о 17.30 год., знаходячись на своєму робочому місці в кафе « Дарс », розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. М.Зінчевського, 8 , реалізувала алкогольний напій - пиво на розлив неповнолітнім гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушила ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Протокол складено уповноваженою особою, відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, де також зазначено, що позивач відмовилась від отримання протоколу. Адміністративна комісії дійшла вірного висновку щодо визнання особи винною та винесення постанови по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Дії адміністративної комісії є законними, відповідають нормам КУпАП. Крім того, вимоги про відшкодування моральної шкоди вважали необґрунтованими, позивач не зазначила якою саме конкретною протиправною бездіяльністю Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, а також обґрунтованого розрахунку розміру такої шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважав свої дії щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення правомірними та таким, що відповідають вимогам закону. Пояснив, що самого факту продажу алкогольних напоїв він не фіксував, оскільки прибув на місце пізніше за викликом на «102» інспектора ювенальної превенції КВП Шевченко К.В . Бодікамер працівники ювенальної превенції не мають, тому відеозапису самого факту правопорушення та пояснень свідків не зафіксовано на відео. На місці він опитав свідка, неповнолітніх, склав протокол, роз`яснив права ОСОБА_1 , разом з нею були її представники, які поводили себе агресивно, від підпису та отримання копії протоколу вона відмовилась, все зафіксовано на відео. Під час складання протколу дотримані всі вимоги діючого законодавства, порушень прав ОСОБА_1 допущено не було.

Суд, дослідивши письмові матеріали, з`ясувавши всі обставини в адміністративній справі, та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.

За результатами дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що 15.03.2020 року інспектором з ювенальної провенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що 15.05.2020 року о 17:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці в кафе, розташованого по АДРЕСА_2 реалізувала алкогольний напій, пиво на розлив неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила Правила торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями, а також ст.. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Свідком правопорушення вказано ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відмовилась від підпису протоколу в присутності двох понятих (а.с.56).

До протоколу додано висновок начальника Покровського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області за результатами розгляду матеріалів ЖЕО за фактом продажу алкогольних виробів неповнолітнім (а.с.57).

Рапорт про повідомлення зі служби 102 про те, що 15.05.2020 року за адресою АДРЕСА_2 продають алкогольні напої неповнолітнім (а.с.58).

Рапорти працівників поліції, в яких зазначено, що 15.05.2020 року о 17.30 годині за адресою АДРЕСА_2 виявлено факт продажу алкогольних напоїв неповнолітнім (а.с.59-60).

Письмові пояснення ОСОБА_1 , яка вказала, що в неї замовили пиво на розлив та чебурек дві дорослі жінки і вийшли з кафе, після чого повернулись і попросили документи (а.с.61).

Письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , який вказав, що 15.05.2020 року о 17.30 годині він зайшов до кафе «Дартс», де бачив, як бармен наливала пиво у пластикові стакани двом дівчатам, після чого винесла їм замовлення на літній майданчик і поставила на стіл (а.с.62).

Згідно пояснень неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , записаних інспектором ЮПВП Криворізького ВП, вони 15.05.2020 року у кафе « Дартс » замовили собі по бокалу пива 0,5 литра та 1 пачку кальмарів за 65 гривень. Бармен не запитала у них документів та попросила зачекати на літньому майданчику, після чого принесла їм пиво (а.с.63-64). Інформації щодо законних підстав представництва інтересів неповнолітніх осіб, в присутності яких було опитано неповнолітніх, вказані пояснення не містять. До пояснень додані копії паспортів неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.66-67).

Згідно виписки з ЄДРПОУ ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, основний вид економічної діяльності «56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.» (а.с.68).

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення та клопотання ОСОБА_1 (а.с.73,77,78,82-86).

Як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 18.06.2020 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення була присутня ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 , кі надали свої пояснення. Також заслухано пояснення представника ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_2 , який вказав, що прибув за викликом на місце, встановив осіб свідків та неповнолітніх, склав протокол відповідно до вимог ст..255, 256 КУпАП з дотриманням прав ОСОБА_3 . Крім того.

На засіданні комісії за клопотанням ОСОБА_1 було допитано в якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що близько 17.00 години вона встала в чергу за двома жінками в кафе «Дартс», жінки мовчали, а бармен наливала два бокала пива, зробивши свій заказ, вона вийшла на вулицю. У барної стійки стояли дві дорослі жінки, кому винесли пиво, вона не бачила, чи купували неповнолітні дівчата пиво. Вона також не бачила, дівчата сиділи на літньому майданчику, алкогольних напоїв у них на столі не було. Поруч з дівчатами сидів чоловік. Який присутній на засіданні комісії (свідок ОСОБА_4 ), через п`ять хвилин приїхала поліція, але її в якості свідка на місці не опитували.

На засіданні комісії також допитано свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що в кафе «Дартс» він придбав собі пиво і горілку. Присів на літньому майданчику. В приміщення кафе зайшли неповнолітні дівчата та зробили заказ, що саме вони замовили, він не чув. Потім бармен винесла дівчатам пиво на літній майданчик (а.с.87-90).

За результатами засідання, 18.06.2020 року постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Покровської районної в місті ради ОСОБА_1 була визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. Як зазначено в постанові, комісією розглянуто матеріали адміністративної справи, враховано пояснення ОСОБА_1 , свідків, оцінено та досліджено всі докази по справі (а.с.91).

Судом також досліджено відеозапис, який долучений до протколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , на якому зафіксовано обставини оголошення ОСОБА_1 змісту складеного протоколу та роз`яснення їй прав. Жодної іншої інформації відеозапис не містить. (а.с.92)

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.156 цього кодексу, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції.

Відповідно до ч.1 ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 цього кодексу.

Таким чином, суд відхиляє твердження позивача про неправомірність дій старшого інспектора відділу ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана ОСОБА_2 щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також неправомірності дій адміністративної комісії виконкому Покровської районної у місті ради під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 .

Крім того, суд враховує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства, а отже позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій старшого інспектора відділу ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Гусєва Ю.М. під час складення протоколу про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Оцінюючи позовні вимоги щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

З огляду на конструкцію вказаної правової норми, адміністративна відповідальність передбачена виключно за продаж особі, яка не досягла 18 років алкогольного пива, оскільки продаж безалкогольного пива виключено законодавцем з кваліфікації дій, що становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що вони не містять жодного доказу на підтвердження факту продажу ОСОБА_1 неповнолітнім особам алкогольного пива, оскільки працівниками поліції не оглянуто та не вилучено сам напій, не оглянуто та не зафіксовано ємність, з якої його було розлито, не вказано ані в протоколі, ані в рапортах, ані в письмових поясненнях назви або марки виробника напою, який був налитий в пластикові стакани, продаж якого інкримінується ОСОБА_1 або інших ідентифікуючих ознак, за якими працівники поліції, а потім і склад адміністративної комісії, дійшли висновку, про наявність в ньому алкоголю. Фіскального чеку на придбання алкогольного пива матеріали справи також не містять. Фото або відео фіксації, протоколу огляду з описом придбаного неповнолітніми особами алкогольного напою, який був виявлений працівниками поліції в приміщенні кафе « Дартс », матеріали справи також не містять.

Суд також враховує заперечення позивачкою факту продажу неповнолітнім будь-якого пива, оскільки на засіданні комісії ані свідок ОСОБА_10 , ані свідок ОСОБА_4 не підтвердили факт продажу ОСОБА_1 малолітнім особам алкогольного пива. Натомість свідки вказали, що лише чули як дівчата робили замовлення і їм принесли за стіл два пластикових стакани з пивом, про те, хто саме розрахувався та виконував їх замовлення, комісією не з`ясовано, самих неповнолітніх також на засідання комісії не викликано та не допитано.

Під час розгляду справи в суді відповідачами клопотання про виклик та допит свідків не заявлялись, позивач та представник відмовились від виклику свідків, просили розглядати справу на підставі наявних доказів.

Оцінюючи письмові пояснення неповнолітніх, суд враховує, що з їх змісту не можливо встановити осіб - законних представників неповнолітніх, у присутності яких вони були допитані, а також законність такого представництва. При цьому, неповнолітні у своїх поясненнях вказали, що заказ вони робили «бармену», а яким саме чином працівники поліції встановили, що продаж здійснювала саме ОСОБА_1 , суду встановити не вдалось. Питання наявності або відсутності на робочому місці у кафе «Дартс» інших працівників, які могли виконувати функції «бармена», а також документи, які б підтверджували факт здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 у кафе « Дартс » за адресою АДРЕСА_2 , матеріали справи також не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно із ч. 2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд дійшов висновку, про недоведеність факту продажу алкогольного пива ОСОБА_1 неповнолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.05.2020 року о 17.30 годині в приміщенні кафе « Дартс » за адресою вул.. ХХ Партз`їзду, 8 в м. Кривому Розі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказів. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано прав та свобод ОСОБА_1 шляхом забезпечення права на ознайомлення з матеріалами справи, допуску її представника, задоволення клопотань про допит свідка, проте прийняте рішення про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення прийнято без належного обґрунтування та оцінки зібраних фактичних даних у справі, оскільки оскаржувана постанова не містить належної оцінки та аналізу у сукупності зібраних у справі доказів, що доводять як наявність події, так наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно із статтею 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки в ході судового розгляду не доведено факту скоєння адміністративного правопорушення, що є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування оспорюваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення з Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу матеріальної шкоди в розмірі 339,72 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.. а також стягнення з Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, матеріальної шкоди 226,48 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.. суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Відповідно до частин першої-другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому як матеріальної так і моральної шкоди.

Суд враховує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним як матеріальної, так і моральної шкоди в заявлених у позові розмірах, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

Крім того, на підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу слід стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6,8,9,12,72-79,91-94,139,192-228,241-250,255,257-263 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, старшого інспектора відділу ювенальної превенції Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана Гусєва Юрія Михайловича про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 18 червня 2020 року № 181 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень, провадження у адміністративній справі - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.Д. Власенко