Справа № 640/20156/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Київ № 640/20156/19

Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Національного банку України до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Національного банку України (позивач, НБУ) до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган не мав права проводити податкову перевірку, надає пояснення з приводу недоліків викладених висновків по суті виявленого порушення.

У відзиві відповідач звертає увагу на допущені НБУ порушення податкового законодавства, зазначаючи про правомірність оскаржуваного рішення. За висновком ГУ ДПС у м. Києві, позивач, під час коригування, мав самостійно нарахувати та сплатити штрафну санкцію у разі самостійного виправлення виявлених у декларації помилок.

Вивчивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ГУ ДФС у м. Києві на підставі п. 200.10 ст. 200, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України проведено камеральну перевірку податкової звітності НБУ з ПДВ за квітень 2019 року, за наслідками якої складено акт від 19.06.2019.

У згаданому акті описані порушення вимог п. 50.1 ст. 50 ПК України, глави 2 розділу ІІ ПК України, у результаті чого не нараховано в уточнюючому розрахунку з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації за квітень 2019 року суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки.

У подальшому за місцезнаходженням позивача направлено податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2019, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, НБУ звернулось з позовною заявою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу (п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи; митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

За змістом пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

З аналізу наведеного убачається, що ГУ ДФС у м. Києві, правонаступником якого є ГУ ДПС у м. Києві, має право здійснювати податковий контроль, зокрема, шляхом проведення перевірок, поміж інших, камеральних.

Водночас пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначає пряме виключення за згаданого правила, яке стосується Національного банку України.

За даних обставин, слід констатувати відсутність у ГУ ДФС у м. Києві права проводити перевірки Національного банку України. Щодо даної обставини, відповідач жодних пояснень не надав.

Оскільки податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2019 надіслано позивачу на підставі, зокрема, акта перевірки від 19.06.2019, тобто, містить нарахування штрафних санкцій за порушення, виявлене під час проведення заходу податкового контролю суб`єкта, повноваженнями перевіряти який ГУ ДФС у м. Києві не наділений, оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Зважаючи на недоведення відповідачем підстав проведення перевірки Національного банку України, зважаючи на те, що оскаржуване рішення є прямим наслідком виявлених під час перевірки порушень, суд убачає підстави для скасування такого ППР, натомість, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2 ст. 139 КАС України).

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Оскільки у даній справі НБУ звернувся до суду з метою поновлення порушеного права платника податку, предмет спору не пов`язаний зі здійсненням останнім публічно-владних управлінських функцій, позивача неможливо кваліфікувати, як суб`єкт владних повноважень, натомість, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід керуватись ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Національного банку України до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2019.

3. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Національного банку України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Позивач: Національний банк України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко