Справа № 240/11326/19
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11326/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

25 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року (прийнято в порядку письмового провадження в м. Житомир 18.03.2020) у справі за адміністративним позовом комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради до ГУ ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2019 року комунальне підприємство "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.07.2019 №.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що продаж квитків у громадському транспорті здійснюється без застосування РРО, а готівка оприбутковується в зареєстрованих в ДФС книгах обліку розрахункових операцій.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 30 вересня 2020 року.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 та 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи дану категорію справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу ГУ ДФС в Житомирській області від 10.09.2019 №1086 посадовими особами Головного управління ДФС в Житомирській області 19.06.2019 було проведено фактичну перевірку комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради, а саме - господарського об`єкту - автобусу за маршрутом №53 (водій ОСОБА_1 ).

За результатом фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, складено акт перевірки від 25.06.2019.

Проведеною перевіркою виявлено факт непроведення розрахункової операції на повну суму наданих послуг через зареєстрований, опломбований РРО, невидачу розрахункового документу встановленої форми на повну суму, а також невидачу розрахункової квитанції чи квитка з нанесеним друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю. У висновку перевірки зафіксовано порушення вимог пунктів 1, 2, 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР. Так, при придбанні разових квитків №0131 та №0132 на загальну суму 10,00 грн. розрахунковий документ встановленої форми виданий не був.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2019 №, яким до комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у сумі 340,00 грн.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, звернувся з позовом до суду.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3. ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Положення статті 80 ПК України закріплюють порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 80.2 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.1. ПК України у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; 80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; 80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; 80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Як встановлено із копії наказу про проведення фактичної перевірки від 10.06.2019 №1086, його видано на підставі підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

При цьому, вказаний вище наказ містить посилання, як на підставу перевірки - отримання в установленому законом порядку інформації від Державної фіскальної служби України.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 03.06.2019 №17498/7/99-14-05-01-17 регіональним підрозділам аудиту доручено проаналізувати інформацію щодо відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів суб`єктів господарювання, наведених у додатку, та за наявності підстав організувати проведення відповідних перевірок.

При цьому, будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав для призначення фактичної перевірки, які передбачені положеннями наведених у наказі норм ПК України, відповідачем під час розгляду справи не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний вище лист Державної фіскальної служби України не містить інформації про можливі порушення суб`єктом господарювання, а лише вказує на необхідність проведення аналізу інформації щодо відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів .

Таким чином, контролюючий орган самостійно визначив підставу для проведення фактичної перевірки, що порушує принципи правового регулювання законних підстав для проведення зазначеної перевірки.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10.10.03.2020 у справі № 826/17123/18, в частині оскарження наказу про призначення перевірки та допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки згідно з направленням не заслуговують на увагу в межах виниклих правовідносин, оскільки позивач у справі не оскаржує наказ про проведення фактичної перевірки.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п.4 ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлює, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу проїзних і перевізних документів на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті з оформленням розрахункових і звітних документів та на автомобільному транспорті з видачею талонів, квитанцій, квитків з нанесеними друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю, а також при продажу білетів державних лотерей через електронну систему прийняття ставок, що контролюється у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 було затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (далі - Положення №13).

Згідно з п.1 розділу 1 Положення №13 це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Вимоги цього Положення не поширюються на розрахункові проїзні та перевізні документи на залізничному (крім приміського) й авіаційному транспорті, квитки на міські та приміські автомобільні маршрути, міський електротранспорт, білети державних лотерей, квитанції на послуги поштового зв`язку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автоматизована система обліку оплати проїзду - програмно-технічний комплекс, призначений для здійснення обліку наданих транспортних послуг за допомогою електронного квитка.

Так, електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в автоматизованій системі обліку оплати проїзду дає право пасажиру на одержання транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Згідно з п.п. 10-1 п. а) ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №139 від 15.02.2017 затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи оплати проїзду в міському електричному транспорті у м. Житомирі з додатком.

На господарську одиницю, що була об`єктом перевірки, наявна зареєстрована книга обліку розрахункових операцій № Г/2 від 31.05.2019, саме яка і забезпечує виконання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено обов`язку підприємства видавати розрахунковий документ при продажу проїзних квитків, які повністю відповідають вимогам щодо нанесення на них друкарським способом серії, номеру та номінальної вартості. Зазначений висновок також підтверджується висновком ПАТ "Український науково-дослідний інститут спеціальних видів друку" КП ДАК "Укрвидавполіграфія" щодо застосування друкарського способу виготовлення проїзних квитків валідатором.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.