Справа № 320/5819/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року № 320/5819/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати протокол від 30.09.2019 Головного управління Пенсійного фонд України у Київській області про призначення пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою (ДПА);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити розрахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначених за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, починаючи з моменту призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою пенсією та такою, що належить виплаті їі згідно нового розрахунку з моменту нарахування пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно при призначенні пенсії не враховано всіх додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за останні 24 місяці його служби перед звільненням. Позивач вважає, що відповідачем застосовано до нього розрахунок, як до особи, яка на момент звільнення мала менше ніж 24 календарні місяці служби, що слідує з листів №1000-0235-8/26748 від 08.04.2020 та 1000-0235-8/31716 від 24.04.2020, не зважаючи на безперервну вислугу років на момент звільнення (24 роки).

20.08.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не є додатковим грошовим забезпеченням.

Також, представник відповідача зазначив, що призначення пенсії позивачу здійснювалося на підставі грошового атестату №21 та довідок №573/8/10.02-05 від 11.10.2019, №10-36-05-20/211 від 04.10.2019 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

У відповідь на відзив позивач зазначив, що не погоджується із твердженнями відповідача, зазначеними у письмовому відзиві від 20.08.2020, стверджує що аргументи відповідача не стосуються предмету спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 06.09.2006.

Наказом ГУ ДФС №760 від 23.09.2019 ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції у відставку за п. 65 пп. «б», вислуга років станом на 29.09.2020 становить у календарному обчисленні 24 роки 00 місяців 02 дні.

Позивач є має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 21.06.2018.

Відповідно до грошового атестату№21, грошове забезпечення ОСОБА_1 становило:

- посадовий оклад - 7610,00 грн.;

- оклад за спеціальним званням - 1480,00 грн.;

- надбавка за вислугу років - 45%.

Згідно записів із трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 23.09.1991, він з 15.08.1995 по 01.02.2000 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 13.03.2000 по 29.09.2019 проходив службу в податковій міліції.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № від 30.09.2019, позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно з Законом №2262-ХІІ від 19.04.1992.

У відповідь на звернення позивача від 27.07.2020, відповідачем повідомлено, що йому призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ та визначено розмір керуючись абз. 7 п.7 Постанови КМУ № 393.

Позивач, не погодившись із застосуванням абз. 7 п. 7 Постанови КМУ №393 звернувся до позивача із заявою про перерахунок.

Однак, відповідач листом №1000-0235-8/31716 від 24.04.2020 повідомив, що відсутні підстави для перерахунку.

Складові грошового забезпечення позивача за період роботи 01.09.2017 по 09.10.2018 та з 10.10.2018 по серпень 2019 підтвердженні довідками №573/8/1002-05 від 11.10.2019 та №10-36-05-20/211 від 04.10.2019.

Відповідачем листом від 08.04.2020 №1000-0235-8/26748 повідомлено, що пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до грошового атестата №21 та довідок, наданих позивачем.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінетом Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами та доповненнями) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Щодо тверджень відповідача про те, що зазначені виплати не носять постійний характер та не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07.06.2018 №260, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать винагороди та допомоги.

Відтак, відповідач мав підстави лише для неврахування матеріальної допомоги на оздоровлення при перерахунку пенсії, оскільки така допомога носить разовий характер.

Натомість, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать надбавки, доплати, підвищення, отже відсоткова надбавка за секретність, з ароботу з таємними документами повинні бути включені в якості складового елементу до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки такі виплати носили періодичний (систематичний) характер, а не разовий.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що зазначений вид заохочення носив разовий характер.

Також, згідно довідки №573/8/1002-05 від 11.10.2019, до складу грошового забезпечення входила премія за сумлінну працю, яка має системний характер.

В розумінні п.2 ч.4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейський Національної поліції» будь-які заохочення поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби є преміюванням.

Відтак, зазначені виплати виплачувалися з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на працівника службових обов`язків у випадках досягнення позитивних результатів у діяльності підпорядкованого територіального органу.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 (справа №522/2738/18).

Згідно абз. 7 п.7 Постанови КМУ № 393, для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при розрахунку пенсії застосовано абз. 7 п.7 Постанови КМУ № 393, як особі, що має на момент звільнення менше ніж 24 календарні місяці служби,

Суд відхиляє посилання відповідача на вищевказані положення, оскільки абзац 7 п. 7 застосовується до тих осіб, які були звільнені із служби з 1 березня 2018 р. та пізніше і які на час звільнення мають менше ніж 24 календарні місяці служби, однак ОСОБА_1 на момент звільнення мав стаж роботи 24 роки 00 місяців 02 дні, тобто значно перевищує 24 місяці.

Вказане підтверджується наступними доказами: наказом ГУ ДФС у Київській області №760 від 23.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 , довідкою №573/8/1002-05 від 11.10.2019, довідкою №10-36-05-20/211 від 04.10.2019, грошовим атестатом №21 та записами під номерами 8-11 в трудовій книжці позивача.

Слід зазначити, що безперервний період служби 24 роки 00 місяців 02 дні до моменту звільнення, надає підстави для застосування у розрахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення періоду в 24 місяці.

Отже, розрахунок пенсії позивача слід проводити виходячи із загальних норм, тобто абз.1-3 п. 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, аргументи відповідача, наведені у письмовому відзиві, не стосуються безпосередньо предмету спору, а саме безпідставного застосування відповідачем абз. 7 п.7 Постанови КМУ № 393.У той же час сукупність документів, наданих позивачем до матеріалів справи, свідчать про протиправність дій відповідача.

Отже, аргументи відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, відповідачем протиправно при призначенні пенсії ОСОБА_1 не застосовано абз.1-3 п. 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військово-службовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол від 30.09.2019 р. Головного управління Пенсійного фонд України у Київській області про призначення пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначених за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, починаючи з моменту призначення пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.