Справа № 547/911/20
Суддя: Харченко В. Ф.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/911/20
Провадження №2-а/547/21/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року смт. Семенівка Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Філіпова Богдана Миколайовича, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОПИС

1. 11.09.2020 позивач звернувся із зазначеним позовом до Семенівського районного суду Полтавської області.

Зазначив, що відповідачем його притягнуто до адміністративної відповідальності під час керування 01.09.2020 комбайном зернозбиральним CASE 5088, реєстраційний номер НОМЕР_1 , габарити комбайна перевищували допустимо можливі норми, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху.

1.1.Як наслідок позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП до штрафу 510 грн.

1.1.1.Позивач не скоював відповідне правопорушення, тому постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

1.1.2.Відповідач не є особою, яка має право на здійснення габаритно-вагового контролю; акту чи довідки про результати контролю не складено органом Укртрансбезпеки у стаціонарному чи пересувному пункті.

2.В обґрунтування позову вказано, що:

2.1.Габарити комбайна не перевищували допустимо можливі норми. В оскаржуваній постанові відповідач обгрунтовує свої дії порушенням позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, а саме перевищенням т/з ширини 3 м, довжини 18 м, проте відповідно до п. 6 Постанови КМУ "Про внесення змін до Правил дорожнього руху" № 196 від 26.02.2020 абзац перший пункту 22.5 після слів і цифр "за шириною 2,6 м" доповнено словами і цифрами "(для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3, 75 м). При цьому допустима довжина за п. 22.5 ПДР становить 22 м. Комбайн зернозбиральний CASE 5088, яким керував позивач, відноситься до сільськогосподарської техніки, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області. Отже, у разі перевищення сільськогосподарською технікою ширини у 3 м чи довжини у 18 м, чим обгрунтовується оскаржувана постанова, така техніка не буде вважатися великогабаритною. Таким чином, перевищення транспортним засобом, яким керував позивач ширини у 3 м чи довжини у 18 м не відносить його до великогабаритної техніки на підставі п. 22.5 ПДР, тим самим виключаючи відповідальність на підставі ст. 132-1 КУпАП.

2.2.Відповідачем не складено відповідний акт згідно п. 2.4.2. ПДР, - у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

2.3.Відповідач не наділений повноваженнями щодо здійснення габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

2.4.Габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні пересувні пункти. Проте відповідачем був здійснений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача неуповноваженими на це особами та не у спеціально відведених на належно об лаштованих для цього місцях.

2.5.Доказом того що транспортний засіб, яким керував позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів. Однак матеріали адміністративного провадження не місяць жодного із викладених вище документів, більш того, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній позивачем постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

3.Рух справи

3.1. 18.09.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

3.2. 01.10.2020 позивачем усунено недоліки, надано оригінал квитанції на підтвердження сплати судового збору в розмірі 420,20 грн.

3.3. 09.10.2020 відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); залучено третю особу.

3.4. Відповідач копію ухвали суду, повідомлення, позовної заяви з додатками отримав 15.10.2020.

3.5. Третя особа копію ухвали суду, повідомлення отримала 19.10.2020.

3.5.1.Відповідач і третя особа у визначений в ухвалі суду 10-денний строк відзиву/пояснень на позов не надали.

3.5.2. Відповідач телефонограмою від 18.11.2020 просив розглянути справу без його участі, і розглянути справу на розсуд суду.

МОТИВИ

4.Згідно постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 012640 від 01.09.2020, відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП за таке правопорушення: позивач під час керування 01.09.2020 комбайном зернозбиральним CASE 5088, реєстраційний номер НОМЕР_1 , габарити комбайна перевищували допустимо можливі норми, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. На позивача накладено штраф 510,00 грн.

5.Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

6.Частина перша статті 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами

7. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8.Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

9.Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

9.1.Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

10.Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

11.Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

12.Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

13.Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

14.Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

15.Згадані положення КУпАП поширюються на відповідача і винесену ним спірну постанову.

1.1.1.Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

16.Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.

17. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС).

18.Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

19.Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

20.Відповідно до статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

1.1.2.Суд наголошує, що обов`язок доведення вини позивача, у т.ч. події і складу адміністративного правопорушення, закон покладає саме на відповідача.

Також саме на відповідача покладено процесуальний обов`язок доведення правомірності винесення ним спірної постанови.

20.1.Натомість доказів правомірності винесення відповідачем спірної постанови відповідач чи третя особа до суду не надали.

21.Відповідно до ст. 76 КАС достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

22.Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що відповідачем не доведено правомірності винесення спірної постанови; відповідачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості винесення складеної ним спірної постанови щодо позивача (ст.ст. 2, 72-77, 79 КАС).

23.Відтак будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача, події і складу адміністративного правопорушення трактуються на його користь.

24. Верховний Суд у постанові від 17.01.2019, справа № 539/655/17, провадження № К/9901/18264/18, вказав, що доказом того, що транспортний засіб належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

1.1.3.Ураховуючи зазначене суд задовольняє позов повністю та відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС скасовує спірну постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

25. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС стягнути на користь позивача 420,40 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань третьої особи, оскільки відповідачем у справі виступала його посадова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 79, 286, 292-293, 295-297 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Задоволити позов повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Філіпова Богдана Миколайовича, серія БАА № 012640 від 01.09.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 1321 КУпАП, у виді штрафу 510 грн, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 420,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення у порядку, передбаченому ст. 297, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Інспектор сектору реагування патрульної поліції № 4 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Філіпов Богдан Миколайович (Полтавська область, смт. Велика Багачка, вул. Шевченка, буд. 103).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83).

Суддя В.Ф.Харченко