Справа № 826/17510/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ № 826/17510/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом 1. ОСОБА_1 ,

2. ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

Стрюкової Ірини Олександрівни,

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Коменційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - Уповноважена особа ПАТ «КБ «Надра», відповідач) та просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати відповідача включити позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року відкрито провадження у справі №826/17510/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року відкрито провадження у справі №826/17534/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року об`єднані в одне провадження для спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/17510/15 та №826/17534/15, присвоєно об`єднаним справам загальний номер 826/17510/15.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 04 лютого 2015 року уклали з ПАТ «КБ «Надра»» Договори строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлені в рамках пакету послуг «ПУ «Вільні кошти» №2121313 та №2121310 на суму 145 000,00 грн. кожний на строк 1 місяць до 04 березня 2015 року.

У той же день позивачами внесено у повному об`ємі кошти на відкритий банківський рахунок, проте в обумовлений договорами строк кошти позивачам повернуті не були.

У подальшому Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, розпочалася процедура ліквідації.

Звернувшись до Банку, позивачі отримали інформацію, що їх не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки укладені Договори підпадають під критерії перевірки, що стало підставою для їх звернення до суду.

Від відповідача 10 вересня 2015 року надійшли заперечення на позовні заяви аналогічного змісту, у яких зазначається, що кошти на відкриті позивачам рахунки надійшли від третьої особи - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим проводилася перевірка укладених між позивачами та Банком Договорів. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_3 за допомогою 10 фізичних осіб мав намір отримати виплатиу більшому,ніж 200 000,00 грн. шляхом переведення по частинах коштів на рахунки інших осіб, у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому, відповідно до додатку №1 до наказу №298 від 23 березня 2015 року позивачам тимчасово обмежили здійснення виплати, у зв`язку з тим, що клієнт відділення №2617 ОСОБА_3 на протязі одного дня - 02 лютого 2015 року здійснив перерахування коштів зі свого рахунку на загальну суму 1 450 000,00 грн.

Надалі Договори, укладені позивачами з Банком від 04 лютого 2015 року віднесені Банком до категорії нікчемних.

В судовому засіданні 15 вересня 2015 року після вирішення питання щодо об`єднання справ в одне провадження, сторони надали пояснення по суті позовних вимог, з урахуванням думки учасників процесу суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Представником позивачів 16 жовтня 2015 року подані заперечення проти доводів відповідача, у яких зазначено, що Договір банківського вкладу укладений між позивачем та Банком 04 лютого 2015 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації - 05 лютого 2015 року, тому позивачі не могли знати, що банк буде віднесено до категорії неплатоспроможних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, зупинено провадження у справі №826/17510/15 до вирішення Конституційним Судом України подання сорока семи народних депутатів України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частин першої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2020 року поновлено провадження у справі №826/17510/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 року (суддя Донець В.А. ) відмовлено представнику ОСОБА_2 в задоволенні заяви про відвід судді Келеберді В.А. та передано адміністративну справу №826/17510/15 для продовження розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04 лютого 2015 року укладено з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» Договори строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення в рамках пакету послуг «ПУ «Вільні кошти» №2121310 та 2121313 відповідно.

Згідно умов Договорів вкладники зобов`язалися у строк не пізніше 5 календарних днів після підписання Договорів передати, а Банк прийняти грошові суми у розмірі по 145 000,00 грн. кожний, строк на 1 місяць до 04 березня 2015 року, та повернути зазначені кошти вкладникам з процентами на умовах та у порядку, визначених Договорами. Вкладникам у день підписання Договорів відкрито вкладні (депозитні) рахунки, на які у день підписання Договорів внесено по 145 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

У визначений Договорами термін грошові кошти позивачам виплачені не були, у зв`язку з чим ними подані заяви про видачу вкладів від 22 травня 2015 року, а також вимоги про видачу вкладів від 26 травня 2015 року.

Листами від 17 червня 2015 року відповідач повідомив позивачів про початок процедури ліквідації Банку, а також необхідність перевірки вчинених ними 04 лютого 2015 року правочинів на предмет їх можливої нікчемності.

У подальшому банківські операції в частині виплати коштів вкладника, у тому числі й позивача, було тимчасово обмежено, внаслідок чого позивачів не внесено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а грошові кошти їм не повернуті.

Розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами у справі, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічноу акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наздійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року №85 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 05 червня 2015 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни по 05 червня 2015 року (включно).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 28 квітня 2016 року №616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 04 червня 2018 року включно .

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 03 листопада 2016 року № 2342 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 03 червня 2020 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 03 червня 2020 включно.

Судом встановлено також, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1179 від 22 червня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) ПАТ «КБ «Надра» та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні, на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, яким визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до положень частини першої статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

Згідно з частиною другою статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Аналіз зазначених норм чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов`язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача Уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Зміст наведених правових норм свідчить про те, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями з формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону №4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, Закон №4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З матеріалів справи вбачається і таке не заперечується відповідачем, що на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 5 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» на рахунку позивачів, знаходилися кошти в розмірі 145 000,00 грн. у кожного.

Вказані кошти на рахунок позивача були зараховані 04 лютого 2015 року, тобто до прийняття Національним банком України рішення № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» (до 6 лютого 2015 року).

Посилання відповідача на ті обставини, що клієнтом Банку ОСОБА_3 упродовж одного банківського дня - 02 лютого 2015 року здійснено перекази зі свого рахунку 10 фізичним особам на загальну суму 1 450 000,00 грн., у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою отримати суму більшу, ніж гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (200 000,00 грн.), суд розцінює критично, оскільки матеріалами справи доведені обставини внесення саме позивачами відповідно до платіжних доручень на відкриті їм згідно Договорів рахунки грошових коштів у розмірі по 145 000,00 грн. При цьому, як вбачається з наданої виписки по рахунках позивачів, зазначені кошти дійсно перераховані їм з поточного на депозитні рахунки третьою особою.

Водночас, слід зазначити, що у вимірі конкретних обставин цієї справи відповідач, вочевидь, вважає нікчемними не укладені Договори банківського вкладу від 20 лютого 2015 року, а операції з перерахування коштів на рахунок позивача з рахунку іншої фізичної особи - ОСОБА_3 .

При цьому, які саме умови Договорів банківського вкладу (депозиту) від 02 лютого 2015 року передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг) прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, у зв`язку з чим незрозуміло чому відповідач вважає, що Договори банківського владу, сторонами якого є позивачі і банк, тобто Договори, який є реальними, односторонніми і оплатними договорами, за якими вкладники після внесення суми вкладу банку набули права вимагати його повернення, а банк зобов`язується його повернути, належить оцінювати як правочин, який уклав банк з умовами здійснити платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; за якими чіткими і ясними критеріями (підставами) перерахування суми вкладу іншою особою на депозитний рахунок вкладника потрібно відносити до переліку правочинів, які за законом (частина третя статті 38 Закону № 4452-VІ) є нікчемними.

Оскільки платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку іншої (третьої) особи - ОСОБА_3 на рахунок позивачів, є правочинами між банком та позивачами згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України, то здійснюючи операції з перерахування коштів, на думку суду, банк не вчиняв окремого правочину, а виконував свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, що передбачено Цивільним кодексом України, Законом України від 07 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачі є особами, які набули право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про них, як про вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії, дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Надра» за рахунок Фонду в розмірі по 145 000,00 грн. кожному.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) сформулювала правовий висновок, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Водночас, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону №4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Також, Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15), що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України та частина третя статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

Отже, суд з урахуванням встановленого та викладеного вище приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності правових підстав, визначених Законом №4452-VI, для не включення позивачів до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.

З огляду на таке вимоги позивача про визнання дій протиправними щодо не включення даних позивачів до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, та зобов`язання відповідача включити позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання рішення суду, оскільки відповідно до положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлення контролю за виокннаня судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У даній справі позивачами не обґрунтовано у чому полягає загроза невиконання судового рішення, а судом таких передумов упродовж розгляду справи не встановлено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

При зверненні до суду позивачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не є суб`єктами владних повноважень, сплачено судовий збір у розмірі по 73,08 грн. кожним. Зазначені суми підлягають відшкодуванню позивачам за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 247, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра" включити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Договорів строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлених в рамках пакету послуг «ПУ «Вільні кошти» №2121313 та №2121310 від 04 лютого 2015 року, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні додаткові відомості.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 73,08 (сімдесят три грн. 08 коп.) грн. кожному.

5. В решті позовних вимог відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, .

Суддя В.І. Келеберда