Справа № 200/9671/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Справа№200/9671/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії. Просив визнати дії Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 протиправними та скасувати рішення від 25.09.2020 року № 131 та зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням всіх записів його трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням від 25.09.2020 року № 131 йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Отже, позивач вважає що його права були порушенні таким рішенням відповідача, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

23 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

23 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 прийнятий в Державну холдингову компанію «Макіїввугілля» «Шахта ім. В.М. Бажанова» з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року в якості гірничого підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2002 року по 26.01.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року в якості учня машиніста гірних виємних машин з повним робочим днем в шахті, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року в якості машиніста гірних виємних машин п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті, прийнятий в ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року в якості машиніста гірних виємних машин підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті. Відповідачем зазначено, що вказані данні з трудової книжки не дають повної інформації про виконувану роботу, а тому не можуть бути підставою для врахування вказаних періодів стажу як пільгового відповідно до положень п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України № 1058. Також, відповідач посилаючись на розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року, зазначив, що оскільки підприємства ВП «Шахта ім. В.М. Бажанова» ДП «Макіїввугілля», ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля», ВП «Шахтоуправління ім. В.М. Бажанова» ДП «Донецька вугільна коксівна компанія» знаходяться на території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження у зв`язку з чим, Пенсійний фонд не має можливості здійснити перевірку даних за спірний період. Позивачу зараховано до його спеціального стажу періоди роботи з 01.05.2003 року по 31.05.2004 року, з 01.06.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 27.05.2005 року, з 01.06.2005 року по 31.01.2009 року, з 01.01.2011 року по 31.10.2011 року, з 01.11.2011 року по 31.05.2014 року. Відомості про пільговий характер страхового стажу позивача за інші періоди в Пенсійному фонді відсутні. Отже, оскільки за даними документами страховий стаж роботи ОСОБА_1 склав 27 років 07 місяців 13 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах склав 09 років 01 місяць 27 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже представник відповідача вважає, що рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.09.2020 року № 131 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком є правомірним та обґрунтованим.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 131 від 25.09.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

У зазначеному спірному рішення було вказано, що оскільки підприємства ВП «Шахта імені В.М. Бажанова» ДП «Макіїввугілля» (), ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» (), ВП «Шахтоуправління ім. В.М. Бажанова» ДП «Донецька вугільна коксівна компанія» () знаходяться на території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, то періоди роботи позивача на цих підприємства з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року, з 01.06.2002 року по 26.01.2002 року по 26.01.2006 року, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року, з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року не можуть бути зараховані до його стажу роботи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону № 1058-ІV).

Спірним питанням даної справи є саме не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року, з 01.06.2002 року по 26.01.2002 року по 26.01.2006 року, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року, з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року у зв`язку із неможливістю перевірки підприємств на яких працював позивач, оскільки вони знаходяться на території тимчасово непідконтрольній українській владі.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 позивач з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року працював в Державній холдинговій компанії «Макіїввугілля» «Шахта ім. В.М. Бажанова» в якості гірничого підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 15, 16) з 01.06.2002 року по 26.01.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 16, 20), з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року в якості учня машиніста гірних виємних машин з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 20, 21), з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 21,22), з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року в якості машиніста гірних виємних машин п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 22, 23), з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року працював в ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» в якості машиніста гірних ви ємних машин підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті (записи у трудовій книжці №№ 24, 27).

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовується «Список №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» і «Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах».

Станом на січень 2009 року діяв Список № 1 затверджений ПКМУ № 36 від 16 січня 2003 року згідно пп. 1г підрозділу І «Підземні роботи» розділу 1 «Горні роботи» якого працівники, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді) відноситься професія механіки (старші механіки), зайняті в змінах та «начальники змін».

Станом на серпень 2016 року вже діяв Список № 1 затверджений ПКМУ № 461 від 24.06.2016 року до пп. 1г підрозділу 1.1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» відносяться працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Згідно трудової книжки позивача, він працював в Державній холдинговій компанії «Макіїввугілля» «Шахта ім. В.М. Бажанова» з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року в якості гірничого підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2002 року по 26.01.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року в якості учня машиніста гірних виємних машин з повним робочим днем в шахті, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року в якості машиніста гірних виємних машин п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті, прийнятий в ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року в якості машиніста гірних ви ємних машин підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно правової позицією Вищого адміністративного суду України, який при розгляді аналогічних справ № К/800/40969/13 від 13 березня 2014 року та № К/800/27262/13 від 19 червня 2014 року зазначено, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконування роботи за наявності чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявність у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавити лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, щодо несплати позивачем страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд також зазначає, що у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 і враховується судом при розгляді даної заяви.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст. 5).

Відповідно до ст. 1 цього Закону - непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з врахуванням вищенаведених обставин.

В той же, час спірним питання в даній справі є відмова позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням до його пільгового стажу періодів роботи в Державній холдинговій компанії «Макіїввугілля» «Шахта ім. В.М. Бажанова» з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року в якості гірничого підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2002 року по 26.01.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року в якості учня машиніста гірних виємних машин з повним робочим днем в шахті, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року в якості машиніста гірних виємних машин п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті; в ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року в якості машиніста гірних ви ємних машин підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті.

Позивач просить суд повторно розглянути його заяву про призначення пенсії з урахуванням всіх записів його трудової книжки.

Отже, оскільки судом розглядалось питання правомірності прийняття Пенсійним фондом рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням до пільгового стажу позивача вищевказаного періоду його роботи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція № 2035 від 13.01.2020 року).

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) протиправними.

Скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) № 131 від 25.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 25.09.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи з 11.03.2002 року по 31.05.2002 року в Державній холдинговій компанії «Макіїввугілля» «Шахта ім. В.М. Бажанова» в якості гірничого підземного другого розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2002 року по 26.01.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 27.01.2006 року по 21.02.2006 року в якості учня машиніста гірних виємних машин з повним робочим днем в шахті, з 22.02.2006 року по 31.05.2006 року в якості гірничого підземного третього розряду з повним робочим днем в шахті, з 01.06.2006 року по 31.10.2011 року в якості машиніста гірних виємних машин п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті; з 01.11.2011 року по 01.11.2016 року в якості машиніста гірних ви ємних машин підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті в ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко