Справа № 140/8123/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/8123/20 пров. № А/857/9978/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 140/8123/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо виплати перерахованої пенсії у заниженому розмірі: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 50 процентів суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, та з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року - 75 процентів суми підвищення пенсії; зобов`язання провести з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) в розмірі 100 процентів суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із виплатою пенсії у заниженому розмірі станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01 січня 2018 року відповідач провів перерахунок пенсії та відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) проводить виплату підвищення пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 50 відсотків, з 01 січня 2019 року у розмірі 75 відсотків і лише з 01 січня 2020 року у розмірі 100 відсотків суми підвищення, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Позивач також зазначила, що на її звернення відповідач відмовив у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. ОСОБА_1 вважає таке зменшення та розстрочення виплати сум підвищення перерахованої пенсії протиправним. Вказала, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103, у зв`язку з чим вказані норми не можуть бути застосовані при визначенні порядку та розміру виплати йому пенсії. Крім того, вважає, що у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (пенсії), вона має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати у період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмови, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Волинській області. З 31 жовтня 2005 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

30 березня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату їй пенсії (із урахуванням раніше виплачених сум) з 05 березня 2019 року в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. У заяві позивач посилалася на скасування рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, пункту 2 Постанови №103 (а.с.11).

Листом від 10 квітня 2020 року №2486-2481/С-02/8-0300/20 Головне управління ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , що виплата перерахованих пенсій в 2018 році проводилась відповідно до пункту 2 Постанови №103 в розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; у 2019 році у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії на підставі пункту 2 Постанови №103 та постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» з 01 січня 2020 року виплата пенсії здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Одночасно повідомлено, що чинним законодавством не передбачено проводити виплату пенсій з виключенням поетапності (а.с.12-13).

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення, починаючи з 01 січня 2018 року, розміру виплати перерахованої відповідно до Постанови №103 пенсії за вислугу років протиправними, позивач звернулася до суду із цим позовом. Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо проведення виплати позивачу перерахованої відповідно до пункту 1 Постанови №103 пенсії з 01 січня 2018 року в таких розмірах: з 01 січня 2018 року у розмірі 50 відсотків, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 75 відсотків підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; наявність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд прийшов до висновку, що пункт 2 Постанови №103 щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є нечинним на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, а тому пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (надалі - Закон №2262-XII) встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до частин 4, 5 статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

На виконання положень частини 4 статті 63 Закону №2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до пункту 1 Постанови №103, постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 Постанови №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 01.01.2018 р. - 50 відсотків; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 75 відсотків; з 01.01.2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач на виконання вимог Постанови №103 здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року відповідно до довідки Волинського обласного військового комісаріату №ХА17242 (надана відповідачу в березні 2018 року) з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням (ст. сержант) 810,00 грн, надбавка за вислугу років 40 відсотків 1488,00 грн, всього 5208,00 грн. Основний розмір пенсії становить 56 відсотків грошового забезпечення (вислуга 31 років, з урахуванням трудового стажу), тобто 2916,48 грн (а.с.22). Підвищення пенсії становить 1244,13 грн, а відповідачем виплачується: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - щомісячно 50 відсотків суми підвищення, тобто, 622,07 грн, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісячно 75 відсотків суми підвищення, тобто, 933,10 грн; до виплати з 01 квітня 2018 року всього 2294,42 грн. З розрахунку слідує, що з 01 січня 2020 року має виплачуватися 100 відсотків суми підвищення (1244,13 грн).

Зазначена Постанова №103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови №103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції по справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 року, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Отже, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, починаючи з 05.03.2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 року по справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи при ухваленні рішення у типовій справі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що 14 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (набрала чинності 04 вересня 2019 року), відповідно до пункту 1 якої виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

З огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14 серпня 2019 року набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно).

Таким чином, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині, яка стосується зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням 100 відсоткового підвищення (перерахованого з 01.01.2018) суми пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 в справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020, визнано неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та визнано цю постанову протиправною та нечинною повністю.

Проте, її скасування не впливає на результат вирішення цієї справи та позовні вимоги з 04.09.2019 по 31.12.2019 задоволенню не підлягають, оскільки відповідач протиправних дій при виплаті позивачу пенсії, перерахованої на підставі постанови № 804, не вчиняв, а сама постанова визнана нечинною у 2020 році.

Також вирішуючи спір в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії у заниженому розмірі станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці суд першої інстанції вірно зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні, враховуючи їх передчасність з огляду на норми статті 4 Закону №2050-ІІІ про виплату громадянам суми компенсації у тому місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Загалом оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі- ЄСПЛ).

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Право на вмотивованість судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд, не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 140/8123/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року.