Справа № 675/2388/19
Суддя: Трасковський С. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2388/19
Провадження № 2-а/675/12/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Трасковського С.Л., за участю секретаря Ящука О.І., позивача ОСОБА_1 , його представника Дацишиної М.В., представника відповідача Марчука О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про поміщення засудженого ДІЗО,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», яким просив визнати незаконними діями відповідача щодо ненадання йому можливості отримати професійну освіту, а також визнати протиправною та скасувати постанову від 23.10.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, якою позивача поміщено до ДІЗО на 14 днів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до начальника та інших посадових осіб ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» із заявами про зарахування його до навчального закладу з метою отримання ним професійно-технічної освіти, але йому безпідставно відмовляли, чим порушено його право на отримання освіти.

Крім того, позивач зазначає, що 23.10.2019 року оскаржуваною постановою його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 днів, в зв`язку із відмовою від переходу з камери №22 ДПК до камери №24 ДПК. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, не відповідає дійсним обставинам справи. Так, працівниками установи 21.10.2019 року було навмисно пошкоджено електропроводку в камері №22 ДПК, де він відбував покарання, а начальник відділення ОСОБА_2 став безпідставно вимагати переходу позивача до камери №24 ДПК.

Ухвалою судді від 08.11.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позов, яким він просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що ОСОБА_1 в порушення вимог КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань не виконав законну вимогу представника адміністрації ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» про переведення в іншу камеру. Додатковим письмовим поясненням відповідач повідомив, що ОСОБА_1 не звертався до посадових осіб установи виконання покарань із заявами про зарахування до навчального закладу при установі для отримання професійно-технічної освіти. Крім того, позивач утримується в дільниці посиленого контролю, а тому позбавлений можливості здобувати освіту на час перебування там.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 22.01.2020 року, після надання можливості сторонам подати заяви по суті справи, закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що правопорушення позивач не вчиняв, електропроводку в камері не пошкоджував, підстав для його переводу в іншу камеру не було, а тому ОСОБА_1 безпідставно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Незаконними діями службових осіб він був позбавлений права на освіту.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, вказавши, що службові особи ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», при притягненні до дисциплінарної відповідальності позивача, діяли в межах та в спосіб, передбачений законодавством. ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від виконання законних вимог службових осіб, чим порушив вимоги Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Крім того, позивач жодного разу не висловлював бажання здобувати професійно-технічну освіту в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Замковий навчальний центр №58».

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника в підтримання позовних вимог, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі "Замкова виправна колонія (№58)", яка є установою максимального рівня безпеки. З грудня 2018 року перебуває в дільниці посиленого контролю (ДПК) державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» на підставі відповідних постанов начальника установи від 21.12.2018 року, від 30.05.2019 року, від 29.11.2019 року та від 29.05.2020 року.

Постановою від 23.10.2019 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 14 діб за відмову 21.10.2019 року від переходу з камери №22 ДПК до камери №24 ДПК.

Так, своїм рапортом начальник відділення соціально-психологічної служби в ДПК Мордач А.П. звернувся 21.10.2019 року до начальника установи виконання покарань з проханням надати дозвіл на переведення засуджених з камери №22 в камеру №24 з метою проведення ремонту.

В подальшому, на ім`я начальника установи 21.10.2019 року складено рапорти молодшими інспекторами Лагоднюком С.І. та Музикою С.П., в яких зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано переведення з камери №22 ДПК до камери №24 ДПК в зв`язку із необхідністю проведення ремонтних робіт в камері №22 ДПК, що підтверджується рапортом начальника відділення. Засуджений відмовився від переводу до камери №24 ДПК.

22.10.2019 року, на підставі зазначених вище рапортів, начальник відділення соціально-психологічної служби в ДПК Мордач А.П. звернувся до начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» та повідомив, що 21.10.2019 року, не дивлячись на роз`яснення ОСОБА_1 про необхідність проведення ремонтних робіт в камері №22 через пошкодження електропроводки, засуджений в категоричній формі відмовився від переведення в камеру №24, вступив в словесну суперечку, в зв`язку із чим ОСОБА_2 просить розглянути поведінку ОСОБА_1 на дисциплінарній комісії.

Позивач на ім`я начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» надав письмове пояснення по факту відмови від переходу до іншої камери, в якому стверджує, що начальник відділення соціально-психологічної служби в ДПК Мордач А.П. навмисно пошкодив електропроводку камери №22.

Водночас, засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які утримувались разом зі ОСОБА_1 в камері №22 ДПК, в своїх письмових поясненнях повідомили, що в зв`язку із необхідністю проведення ремонтних робіт у вказаній камері були переведені до камери №24 ДПК. Також зазначили, що з ОСОБА_1 в конфліктних відносинах не перебувають.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що дійсно в камері №22 ДПК пропало електропостачання, в зв`язку із чим засудженим запропонували перейти в камеру №24. Навмисне пошкодження електропроводки в камері категорично заперечив.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які працюють на посадах молодших інспекторів в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», повідомили, що зранку 21.10.2019 року в камері №21 ДПК виявили відсутність електропостачання, а тому необхідно було провести ремонтні роботи. Засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були переведені, а засуджений ОСОБА_1 в категоричні формі відмовився від переходу до камери №24 ДПК, повідомивши, що йому і так тут добре.

Аналогічні покази надав допитаний в якості свідка начальник відділення соціально-психологічної служби в ДПК ОСОБА_2 .

Довідкою про заохочення та стягнення засудженого від 22.10.2019 року підтверджується накладення на ОСОБА_1 94 дисциплінарних стягнень, 71 з яких погашено, а 23, які непогашені та не скасовані, накладено протягом 2018 2019 років, в тому числі він шість разів поміщався до ДІЗО, 1 раз до ПКТ, в тому числі за невиконання вимог представників адміністрації установи виконання покарань.

17.12.2018 року ОСОБА_1 був повідомлений під розписку із правами та обов`язками засудженого, встановленими кримінально-виконавчим законодавством.

Про заплановане засідання дисциплінарної комісії на 23.10.2019 року позивач був повідомлений, що стверджується розпискою.

Медичним висновком на засудженого ОСОБА_1 , виданого 23.10.2019 року, стверджується, що він за станом здоров`я міг утримуватись в ДІЗО установи.

Згідно оскаржуваної постанови від 23.10.2019 року ОСОБА_1 був поміщений до ДІЗО установи о 16 год. 00 хв. 23.10.2019 року та звільнений о 16 год. 00 хв. 06.11.2019 року.

Суд вважає, що відповідач діяв в межах своє компетенції, а оскаржувана постанова винесена із дотриманням норм чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ч.3 ст.107 КВК України, на засуджених покладено обов`язок, крім іншого, дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Згідно ч.4 ст.107 КВК України засудженим забороняється чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених.

За приписами пункту 3 розділу ІI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань тощо.

Разом з тим, позивач не виконав зазначені приписи кримінально-виконавчого законодавства, що підтверджується наведеними вище доказами. Позивач як в судовому засіданні, так і в письмових поясненнях, складених на ім`я начальника установи виконання покарань, визнавав факт відсутності електропостачання в камері №22 ДПК, тобто його перебування там було неможливе через необхідність проведення відповідного ремонту. Не дивлячись на аварійний стан камери, ОСОБА_1 безпідставно відмовився виконувати правомірні вимоги представників адміністрації установи про перехід до камери №24 ДПК.

Що стосується позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо ненадання позивачу можливості отримати професійну освіту, то останній в судовому засіданні стверджував, що з приводу зарахування його на навчання із письмовою заявою звертався до начальника установи, а з усною заявою - до заступника начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» по соціально-виховній роботі ОСОБА_7 .

Водночас, в судовому засіданні останній, допитаний в якості свідка, заперечив факт звернення до нього ОСОБА_1 із вказаного питання.

З дослідженого судом журналу №8344 прийому засуджених з особистих питань начальником установи вбачається, що позивач не звертався до керівництва ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» з приводу здобуття професійно-технічної освіти.

При цьому, обставину звернення ОСОБА_1 до адміністрації установи з письмовою заявою про зарахування на навчання заперечив свідок ОСОБА_8 , який обіймає в установі виконання покарань посаду фахівця за контролем за виконанням режимних вимог оперативного відділу та виконує обов`язки по отриманню та відправленню кореспонденції засуджених.

Таким чином, доказів того, що позивач звертався в будь-якій формі до адміністрації установи з приводу отримання професійно-технічної освіти, суду не надано. Крім того, покази свідка ОСОБА_4 щодо подачі ОСОБА_1 письмових заяв про зарахування до навчального закладу при установі виконання покарань, а також його усного звернення до ОСОБА_7 спростовується наведеними вище доказами. При цьому, свідок не зміг назвати, коли саме і при яких обставинах такі звернення мали місце.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволені позову повністю.

Надані представником позивача судові рішення в кримінальних провадженнях та витяги з ЄРДР жодним чином не стосуються предмету спору в даній справі та не спростовують висновків суду щодо безпідставності позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що ухвалою від 08.11.2019 року при відкритті провадження у справі судом було відстрочено позивачу сплату судового збору до винесення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Відповідно до довідки ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» №243 від 14.11.2019 року, станом на 05.11.2019 року на особовому рахунку ОСОБА_1 не було коштів для сплати судового збору.

Таким чином, позивач при зверненні до суду із позовом у справі, пов`язаної із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, був звільнений від сплати судового збору в силу Закону.

Тобто підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (утримується в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 2) до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 2) про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про поміщення засудженого ДІЗО відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.11.2020 року.

Суддя: С.Л.Трасковський