Справа № 420/5120/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/5120/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

08.09.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Танасогло Т.М.

Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2020 рік гарантовані ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язати Міністерство соціальної політики України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2020 рік з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та наділений правом на пільги, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у тому числі щодо одержання одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах та порядку, визначених цим Законом. Однак, протягом 2011-2020 років позивач в супереч чинного законодавства під час нарахування грошової допомоги застосовував положення актів Кабінету Міністрів України, що призводило до виплати гарантованих сум у меншому розмірі. З огляду на те, що відповідач не вчиняє дії по донарахуванню одноразової грошової допомоги і за відповідним зверненням позивача, він вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Зобов`язав Міністерство соціальної політики України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачала розмір допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2011 до 2019 роки та відповідно зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату вказаної разової грошової допомоги до 5 травня за цей період задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що під час розгляду справи підтвердженою є протиправність бездіяльності Міністерства соціальної політики України щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини та обставинам справи і помилково не враховано, що соціальні гарантії осіб з інвалідністю внаслідок війни передбачені виключно правилами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та не можуть бути змінені або обмежені іншими нормативними актами. Про незаконність обмежень щодо одержання одноразової грошової допомоги до 5 травня у належному розмірі наголошено і у рішеннях Конституційного Суду України. Отже, з огляду на те, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах законодавства, що регулюють спірні правовідносини, у суду першої інстанції з урахуванням належної правової оцінки цих норм були всі правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Як з`ясовано судом першої інстанції та встановлено під час апеляційного розгляду, позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням від 22.12.2010 року Серії НОМЕР_1 .

16.04.2020 року позивач звернувся в Міністерство соціальної політики України із заявою, в якій просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги до 5 травня за останні 10 років з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України", у тому числі на 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Також, позивач просив нарахувати різницю щорічної разової грошової допомоги до 5 травня на його особистий картковий рахунок та надати роз`яснення порядку нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Конституції України.

Розглянувши заяву позивача, Міністерство соціальної політики України у своєму листі від 14.05.2020 року №1669/0/5-20/29 повідомило позивачу, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №з-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення п. 26 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" в частині, якою передбачено, що норми і положення ст.ст. 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Водночас, у 2011-2020 роках видатки на виплату грошової допомоги передбачались виключно законами України про Державний бюджет України на відповідні роки та з урахуванням викладеного, Мінсоцполітики не в змозі забезпечити виплату у 2020 році грошової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та доплату за попередні періоди.

З огляду на те, що відповідачем не забезпечено позивача гарантованими виплатами у належному розмірі, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII (із змінами, внесеними Законом України від 25.12.98 року №367-XIV, Законами України від 20.12.2005 року №3235-IV, від 19.12.2006 року №489-V, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, Законом України від 28.12.2007 року №107-VI) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Так, останні зміни у вказану норму Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII внесено пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі №10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 року №2136-VIII.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи показав, що дія положень ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України від 25.12.98 року №367-XIV, Законів України від 20.12.2005 року №3235-IV, від 19.12.2006 року №489-V (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007), а також Закону України від 28.12.2007 року №107-VI втратила чинність з 22 травня 2008 року.

Таким чином, з прийняттям рішення Конституційного Суду України норми ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" діють у редакції Закону України від 25.12.1998 року №367-XIV, згідно ч. 4 якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Отже, у період виплати грошової допомоги за 2011 рік діють положення ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме розмір цієї допомоги у випадку, що стосується позивача, складає вісім мінімальних пенсій за віком.

Водночас, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року №4282-VI з установлено, що у 2012 році норми і положення статті 13 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 року №1381 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 року №293) установлено, що виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснюватиметься у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, інвалідам II групи - 1920 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" від 13.03.2013 року №149 установити, що у 2013 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", проводиться до 5 травня Міністерством соціальної політики шляхом спрямування коштів Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій для їх перерахування через поштові відділення зв`язку або банки на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, інвалідам II групи - 2110 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 16.04.2014 року №102 установлено, що у 2014 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації, які через відділення зв`язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, що не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 2250 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 31.03.2015 року №147 установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 2475 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 02.03.2016 року №141 (в редакції, яка діяла на момент нарахування виплати) установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 2600 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 05.04.2017 року №223 установлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 3100 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 14.03.2018 року №170 (в редакції, яка діє на момент проведення виплати) установлено, що у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад.

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 3265 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" від 20.03.2019 року №237 установлено, що у 2019 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 3400 гривень.

Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 Травня були з 01.01.2015 року також врегульовані пунктом 26 Розділу VI Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 26 Розділу VI Бюджетного кодексу України визначалось, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених норм показав, що Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати, зокрема, розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято, у тому числі, постанову від 19.02.2020 року №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", де передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, зокрема, II групи - 3.640,00 гривень.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з урахуванням висновків рішень Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі №10-рп/2008 та від 27.02.2020 року по справі №1-247/2018(3393/18) у 2011 році та у 2020 році орган соціального захисту населення при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги до 5 травня мав керуватись та застосовувати прямі положення ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з восьми мінімальних пенсій за віком.

Натомість, здійснюючи позивачу нарахування та виплату грошової допомоги за період 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 років орган соціального захисту діяв у відповідності до чинних на той момент норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII та постанов Кабінету Міністрів України.

Зазначені норми щодо змін у законодавстві неконституційними не визнавались, а отже підлягали застосуванню органом при вирішенні питань щодо надання відповідних пільг.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України, а отже у відповідача були всі правові підстави для застосування змін у законодавстві, передбачених іншими законами, з питань соціального забезпечення окремих категорій осіб.

Водночас, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частинами 3, 4 вказаної статті КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Наведені положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, згідно яких суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Аналогічні правила визначали положення ст.ст. 99, 100, 155 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року).

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Разом з цим, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому, загальні правила, закріплені у вищенаведеній нормі адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Так, предметом спору у цій справі є протиправність дій органу соціального захисту під час нарахування та виплати щорічної допомоги до 5 травня, починаючи з 2011 року по 2020 рік.

При цьому, апеляційний суд враховує, що виплати про які позивачем заявлено у позові, носять періодичний характер та сплачуються щороку до вказаної дати.

Отже, зокрема, у період з 2011 року по 2019 рік позивачу було відомо про порядок на розмір цієї виплати.

Проте, із вимогами про перегляд нарахувань позивач звернувся лише 16.06.2020 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року) та ст. 122 КАС України у чинній редакції.

Одержання на відповідне звернення у 2020 році відповіді від відповідача про порядок та розмір нарахувань не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про розмір виплат та можливе порушення його прав.

У зв`язку із чим, позивачем не наведено причин, наявність яких йому перешкоджала оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не наведено об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати процесуальні права, такі обставини не підтверджуються і матеріалами справи, а пропуск строку звернення із позовом є значним, колегія суддів вважає, що вказане позбавляє суд можливості застосувати приписи ст. 121 КАС України в частині визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цього строку в частині позовних вимог, що стосуються спірних правовідносин за період з 2011 по 2019 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на наведене, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку звернення із вказаними вимогами, не відповідає дійсним обставинам справи і не узгоджується із нормами процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню в частині та ухваленню у відповідній частині нового судового рішення про залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 3 ч. 1 ст. 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2020 року в частині залишення без задоволення вимог про визнання протиправними дій Міністерства соціальної політики України при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2019 рік та зобов`язання Міністерства соціальної політики України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2019 рік з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій Міністерства соціальної політики України при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2019 рік та зобов`язання Міністерства соціальної політики України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме з 2011 року по 2019 рік з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Т.М. Танасогло

О.І. Шляхтицький