Справа № 200/8214/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Справа№200/8214/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. за участю секретаря судового засідання Квасневської Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 6 лютого 2019 року № , №

за участю представників:

від позивача: Онищенко І.В. - ордер

від відповідача: Ярова С.Е. - ЄДР

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 6 лютого 2019 року № на суму 51971 грн. 76 коп., № на суму 510 грн.

Ухвалою від 7 вересня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду адміністративну справу, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/8214/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 17 вересня 2020 року суд, задовольнивши клопотання представника Головного управління ДПС у Донецькій області, здійснив заміну відповідача у цій справі з Головного управління ДФС у Донецькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59).

Ухвалою від 13 жовтня 2020 року суд відмовив Головному управлінню ДПС у Донецькій області у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі № 200/8214/20-а.

Ухвалою від 28 жовтня 2020 року суд замінив засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначив підготовче засідання на 6 листопада 2020 року, витребував у Головного управління ДПС у Донецькій області належним чином засвідчені копії податкової декларації платника єдиного податку від 16 січня 2018 року № 11900412 за 2017 рік; витяги з системи АСМО «Інспектор 2006» та даних бази АРМу «Митниця» відносно позивача за період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, витребував у ОСОБА_1 письмові пояснення щодо наявності чи відсутності визначених відповідачем розбіжностей, які виникли між сумою задекларованого доходу та фактурною вартістю експортованого товару за період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, зобов`язав відповідача надати до 6 листопада 20120 року.

Під час судового засідання 6 листопада 2020 року судом було проголошено перерву до 16 листопада 2020 року. Під час судового засідання 16 листопада 2020 року усною ухвалою судом було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 23 листопада 2020 року, також проголошено перерву до 23 листопада 2020 року.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 10 січня 2019 року по 16 січня 2019 року фахівцями ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу № 2461 від 20 грудня 2018 року була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка моєї підприємницької діяльності з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 30 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року, про що складений акт від 23 січня 2019 року за № 66/05-99-1.3-02-17/ НОМЕР_1 . Згідно висновків акту встановлені порушення вимог податкового законодавства, зокрема, перевищення обсягу доходу, визначеного для платників єдиного податку 2 групи, що призвело до заниження обсягу доходу та заниження єдиного податку на суму 41577 грн. 41 коп., попадання до перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів. На підставі даних висновків перевірки Г`У ДФС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 6 лютого 2019 року за № про визначення грошового зобов`язання з єдиного податку в загальній сумі 51971 грн. 76 коп., в т.ч. за основним платежем - 41577 грн. 41 коп., штрафні (фінансові) санкції 10394 грн. 35 коп., форми «Р» від 6 лютого 2019 року за № про застосування штрафу в сумі 510 грн. за попадання первинних документів для проведення перевірки. Вважає висновки, що зазначені в акті, безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані рішення незаконними. Також позивач зазначає, що наказ ГУ ДФС у Донецькій області № 2461 від 20 грудня 2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки взагалі не отримував ані до початку перевірки, ані до теперішнього часу. Тобто, всупереч вимогам Податкового кодексу, позивач не був ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку зазначеної перевірки. Таким чином, відповідачем не дотримано вимог закону при проведенні вказаної позапланової невиїзної документальної перевірки, та як наслідок позивач був об`єктивно позбавлений можливості ознайомитись у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу, що позбавило можливості реалізувати свої права під час проведення перевірки, шляхом надання первинних бухгалтерських документів, пов`язаних з проведенням мною підприємницької діяльності, тому обумовлює протиправність дій Відповідача щодо проведення перевірки. А відтак, зазначена документальна позапланова невиїзна перевірка, є незаконною. У 2018 році, напередодні видання відповідачем наказу № 2461 від 20 грудня 2018 року, як зазначає позивач, від ГУ ДФС у Донецькій області не отримував ніякого запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо недостовірності даних в поданих податкових деклараціях. А відтак, відповідач видав зазначений наказ без законних на то підстав. За даними перевірки обсяг виручки склав 1777182 грн. 79 коп., що підтверджується даними системи АСМО «Інспектор 2006» та даними бази АРМу «Митниця», в результаті чого занижено обсяг виручки на суму 617455 грн. 20 коп., що є порушенням норм Податкового кодексу України. Дані вантажно-митних декларацій не можуть бути належним доказом отримання доходу у 2017 році. Також зазначає, що відсутність у перевіряючих під час проведення перевірки первинних документів не позбавляло їх права витребувати у позивача ці документ з огляду на те, що відповідно до п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПКУ під час проведення документальних перевірок контролюючи органи перевіряють показники платників податків, відображених в податкових деклараціях, досліджують первинні бухгалтерські документи для встановлення повноти, правильності нарахування податків і зборів. Тобто, показники в податковій та митній деклараціях щодо отриманого доходу, витрат, об`єму експорту товару, тощо підлягають перевірці. Однак, від посадовців позивач не отримував ніякого запиту або листа про надання документів для проведення перевірки.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що позивачу направлено листа з поштовим повідомленням (вих. № 22280/10/05-99-13-02-26 від 24 травня 2018 року), про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), щодо розбіжностей між сумою задекларованого доходу у деклараціях платника єдиного податку та фактурною вартістю експортованого товару за даними системи АСМО «Інспектор 2006», у сумі 617,5 тис. грн. за 2017 року та 140,6 тис. грн. за 2016 року. Даний запит позивач не був вручений відділенням поштового зв`язку ДД УДППЗ «Укрпошта», та поштове повідомлення 3 липня 2018 року повернуте до ГУ ДФС у Донецькій області з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання». У відповідності до вимог статті 42 Податкового кодексу України запит вважається врученим. Не надання інформації та її документального підтвердження у строки, визначені вимогами статті 73 Податкового Кодексу, є підставою для проведення документальної перевірки. Повідомлення та копія наказу № 2461 від 20 грудня 2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено поштою 3 січня 2019 року на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з повідомленням про вручення за № 860, у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України та отримано особисто 5 січня 2019 року. З наведених обставин незрозумілим є твердження позивача про порушення податковим органом вимог п.78.4 ст.78 та п.79.2 ст.79 КПУ, оскільки особистий підпис на повідомленні про вручення наказу підтверджує протилежне. Отже, позивач жодним чином не був позбавлений права щодо надання до перевірки первинних документів та додаткових пояснень. Також зазначає, що під час перевірки були використано: Облікова справа, Дані з ЦБД, податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування додаток 5 (по фізичній особі - підприємцю), квитанції про сплату нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податковий розрахунок за ф. 1ДФ, декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, інформація про експортні операції АІС «Податковий блок`та наступні бази даних: АІС «Податковий блок», АІС «Облік податків та платежів» (ТАХ), АРМів „Митниця", „Земля", ІС «Підсистема РРО", „Стан", ЦБД ДРФО, «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно», «НАІС ДДАІ» МВС України. За даними перевірки обсяг виручки в періоді з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, а саме фактурна вартість експортованого товару за даними системи АСМО «Інспектор 2006», складає 1777182 грн. 79 коп., тобто в період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року на порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, пп. 1 п. 292.1, п.292.5 ст. 292 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями в результаті неналежного ведення обліку доходів, для яких встановлена обов`язкова форма обліку, занижено суму обсягу виручки у сумі 617455 грн. 20 коп., що підтверджується даними бази АРМу „Митниця".

Крім того, позивач до суду надав додаткові пояснення, де зазначив, що митна декларація відображає загальну вартість поставленого товару, а не отриманий дохід. А відтак, визначення позивачу оскаржуваним податковим повідомлення-рішенням грошового зобов`язання з єдиного податку в загальній сумі 51971 грн. 76 коп., в т.ч. за основним платежем - 41577 грн. 41 коп., штрафні (фінансові) санкції 10394 грн. 35 коп., є абсолютно неправомірним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянин України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 , виданого 6 вересня 2008 року. Був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця 30 квітня 2015 року, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 2 028379, 15 лютого 2019 року був внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем. Основний вид діяльності: неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 47.89). Як фізична особа-підприємець перебував на податковому обліку в Слов`янсько-Лиманському управлінні Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що податковим органом у період з 10 січня 2019 року по 16 січня 2019 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4. пункту 78.1. статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 20 грудня 2018 року № 2461 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , згідно витягу з ЄДР від 30 квітня 2015 року № 2 277 379, з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 30 квітня 2015 року по 31 грудня 2018 року, відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки від 23 січня 2019 року № 66/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення позивачем, зокрема, пункту 44.3 та пункту 44.6 статті 44. пункту 85.2 статті 85 Розділу II Податкового кодексу України в частині незабезпечення надання до перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС - ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надані всі первинні документи; підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, підпункту 293.4.1 пункту 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, абзацу 1) підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового Кодексу України № 2755 від 2 грудня 2010 року зі змінами та доповненнями у випадку перевищення обсягу доходу, визначеного для платників єдиного податку II групи, у 2017 році не було здійснено перехід на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку іншої групи, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування з 1 жовтня 2016 року, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань по єдиному податку за період, що перевірявся, на суму 41577 грн. 41 коп., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2017 рік - 41 577,41 грн.

6 лютого 2019 року, податковим органом, на підставі акту перевірки від 23 січня 2019 року № 66/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 , прийнято податкове повідомлення-рішення № за порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, підпункту 293.4.1 пункту 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, абзацу 1) підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового Кодексу України, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 51971 грн. 76 коп., з яких за податковим зобов`язанням - 41577 грн. 41 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 10394 грн. 35 коп.

Крім того, 6 лютого 2019 року, податковим органом, на підставі акту перевірки від 23 січня 2019 року № 66/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 , прийнято податкове повідомлення-рішення № за порушення пункту 44.3 та пункту 44.6 статті 44. пункту 85.2 статті 85 Розділу II Податкового кодексу України, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пункт 75.1.2. статті 75 ПК України).

Стаття 78 ПКУ визначає порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПКУ документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності підстав, встановлених цією нормою, в тому числі у разі припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ( п.п.78.1.7 п.78.1.ст.78).

За приписами пункту 78.4 ст.78 Податкового кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно пункту 42.2 статті 42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Представник позивача зазначає, що податковим органом порушено порядок проведення перевірки, а саме позивач не був ознайомлений з наказом на проведення перевірки та повідомленням про проведення перевірки.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачем в установленому законодавством порядку була отримана податкова інформація щодо невідповідності (розбіжності) між сумами доходів задекларованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у податкових деклараціях платника єдиного податку та даними системи АСМО «Інспектор 2006», що стосуються обсягів митних операцій( фактурної вартості експортованих товарів) за період 2015-2017 роки.

Головним управління ДФС у Донецькій області, в частині відпрацювання інформації щодо невідповідності (розбіжності) між сумами доходів задекларованих фізичними особами - підприємцями, у податкових деклараціях платника єдиного податку та даними системи АСМО «Інспектор 2006», що стосується обсягів митних операцій (фактурної вартості експортованих товарів) за період 2016-2017 року, позивачу направлено листа з поштовим повідомленням (вихідний № 22280/10/05-99-13-02-26 від 24 травня 2018 року), про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), щодо розбіжностей між сумою задекларованого доходу у деклараціях платника єдиного податку та фактурною вартістю експортованого товару за даними системи АСМО «Інспектор 2006», у сумі 617,5 тис. грн. за 2017 року та 140,6 тис. грн. за 2016 року. Даний запит позивачу не був вручений відділенням поштового зв`язку ДД УДППЗ «Укрпошта», та поштове повідомлення 3 липня 2018 року повернуте до ГУ ДФС у Донецькій області з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання».

Відповідно до частини 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд зазначає, що у відповідності до вимог статі 42 Податкового кодексу України запит вважається врученим.

Не надання інформації та її документального підтвердження у строки, визначені вимогами статті 73 Податкового Кодексу, є підставою для проведення документальної перевірки.

Повідомлення та копія наказу № 2461 від 20 грудня 2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено поштою 3 січня 2019 року на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з повідомленням про вручення за №860, у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України та отримано особисто 5 січня 2019 року.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що доводи позивача, щодо порушення порядку проведення перевірки спростовуються матеріалами справи.

Щодо суті порушень які встановлені в ході проведення перевірки судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки, перевірка була проведена на підставі облікової справи, даних з ЦБД, податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування додаток 5 (по фізичній особі - підприємцю), квитанцій про сплату нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податковий розрахунок за ф. 1ДФ, декларацій про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, інформації про експортні операції АІС «Податковий блок» та наступних баз дани: АІС «Податковий блок», АІС «Облік податків та платежів» (ТАХ), АРМів „Митниця", „Земля", ІС «Підсистема РРО", „Стан", ЦБД ДРФО, «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно», «НАІС ДДАІ» МВС України.

Суд зазначає, що позапланова документальна перевірка була проведена на підставі митних декларацій.

Предметом розгляду даної справи є правомірність визначення податковим органом за результатами проведеної документальної перевірки загального оподаткованого доходу за 2017 рік на підставі митних декларацій та здійснення відповідних донарахування в зв`язку заниженням суми загального оподаткованого доходу за 2017 рік, а також нарахування штрафної (фінансової) санкції за незабезпечення надання до перевірки документів.

До платників єдиного податку, які відносяться до ІІ групи згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають в ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб, обсяг доходу не перевищує 1500000 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 292.1 статті292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи-підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій) матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

За змістом пункту 292.6 статті 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі.

Згідно з пунктом 293.4, 293.8 статті 293, пункту 296.6 статті 296 Податкового кодексу України для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) ставка єдиного податку встановлюється у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу.

Платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.

Сума перевищення обсягу доходу відображається у податковій декларації за податковий (звітний) період, у якому відбулося таке перевищення. При цьому отримана сума перевищення доходу, встановленого для платників єдиного податку першої і другої груп, не включається до обсягу доходу, з якого сплачується наступна обрана ставка такими платниками єдиного податку.

Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Як вбачається з акту перевірки, за даними перевірки обсяг виручки в періоді з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року при порівнянні з даними АРМу „Митниця", позивача склав 1777182 грн. 79 коп., тобто в період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року на порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 1 пункту 292.1, пункту 292.5 статті 292 Податкового кодексу України в результаті неналежного ведення обліку доходів, для яких встановлена обов`язкова форма обліку, занижено суму обсягу виручки у сумі 617455, грн. 20 коп., що підтверджується даними бази АРМу „Митниця", а саме митними деклараціями від 6 лютого 2017 року № 608 на суму 67453 грн. 57 коп., від 6 лютого 2017 року № 608 на суму 69281 грн. 02 коп., від 27 лютого 2017 року № 1107 на суму 35628 грн. 36 коп., на суму 49769 грн. 40 коп., від 20 березня 2017 року № 100320 на суму 69744 грн. 92 коп., на суму 85506 грн. 59 коп., від 21 березня 2017 року № 100369 на суму 53276 грн. 31 коп., на суму 70741 грн. 57 коп., від 27 березня 2017 року № 100495 на суму 69390 грн. 58 коп., на суму 91243 грн. 38 коп., від 10 квітня 2017 року № 100890 грн. на суму 26828 грн. 33 коп., на суму 61636 грн. 03 коп., № 100888 на суму 77236 грн. 03 коп., на суму 70614 грн. 82 коп., ; 10889 на суму 104521 грн. 65 коп., на суму 89362 грн. 39 коп., від 19 квітня 2017 року № 101061 на суму 244541 грн. 73 коп., на суму 100991 грн. 31 коп., від 29 травня 2017 року № 102104 на суму 234195 грн. 46 коп., на суму 105219 грн. 34 коп. За даними перевірки загальний оподатковуваний дохід в періоді, що перевірявся, при порівнянні з митними деклараціями склав 1777182 грн. 79 коп.

Судом також встановлено, що 16 січня 2018 року позивачем до податкового органу була подана податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік, де позивачем зазначена загальна сума доходу за звітний (податковий) період у сумі 1159727 грн. 59 коп.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регламентовано статтею 177 ПК України.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Виходячи з норм Податкового кодексу України, для визначення чистого доходу фізичної особи підприємця враховується його дохід у вигляді виручки у грошовій та негрошовій формах.

Під час проведення перевірки, податковим органом був визначений загальний оподаткований дохід в розмірі 1777182 грн. 79 коп. згідно митних декларацій.

Суд зазначає, що пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 20 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

З урахуванням того, що податковим органом була проведена документальна перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Суд зазначає, що під час проведення документальних перевірок контролюючи органи перевіряють показники платників податків, відображених в податкових деклараціях, досліджують первинні бухгалтерські документи для встановлення повноти, правильності нарахування податків і зборів. Тобто, показники в податковій та митній деклараціях щодо отриманого доходу, витрат, об`єму експорту товару, тощо підлягають перевірці. Митна декларація відображає загальну вартість поставленого товару, а не отриманий дохід. А відтак, не є підставою для визначення чистого доходу платника податків.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року по справі № 200/8906/19-а.

Крім того, судом встановлено, що як зазначено в акті ГУ ДФС у Донецькій області від 23 січня 2019 року за № 66/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 позивач, у перевіряємий період відповідно до глави І розділу XIV Податкового кодексу України здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати платниками податку II групи та сплачував до бюджету єдиний податок, шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку, основний вид економічної діяльності 46.90-неспеціалізована оптова торгівля.

З метою здійснення підприємницької діяльності 25 липня 2016 року позивачем (продавець) був укладений зовнішньоекономічний експортний контракт №25.07.16 з ООО «КЕРАМЬІЧ». Росія, м. Бєлгород (покупець) щодо продажу керамічних виробів в асортименті за цінами згідно доданих на момент відвантаження специфікацій, що є невід`ємною частиною контракту. Валюта платежів за контрактом - рублі Російської Федерації. Ціна товару вказана в специфікаціях, доданих до Контракту. Загальна сума контракту визначена 20 000 000.00 рос.руб., умови оплати за кожну партію товару, протягом 90 днів від дати поставки товару у розмірі 100%. шляхом банківського переказу на реквізити вказані в п. п.12. Контракту.

На виконання умов даного контракту у 2017 році товар був відправлений на адресу покупця (ООО «КЕРАМЬІЧ), що підтверджується вантажно-митними деклараціями, рахунками-фактура, специфікаціями, паспортами якості, пакувальними листами, рахунками наявними в матеріалах справи.

За відвантажений товар (керамічні вироби) позивач отримав валютну виручку в російських рублях, яка в еквіваленті до української гривни дорівнює 1159727 грн. 59 коп., про що свідчить виписка банку з особового рахунку за весь період 2017 року, та довідки банку щодо відсутності коштів на інших рахунках позивача.

Таким чином, податковий орган безпідставно визначив суму оподаткованого доходу в сумі 1777182 грн. 79 коп. та визначив грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 51971 грн. 76 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 41577 грн. 41 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 10394 грн. 35 коп. З урахуванням вищезазначеного податкове повідомлення-рішення № від 6 лютого 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як вже зазначалось судом вище, документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 44.3 та пункту 44.6 статті 44. пункту 85.2 статті 85 Розділу II Податкового кодексу України в частині незабезпечення надання до перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС - ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надані всі первинні документи.

Як судом було вставлено та зазначено вище, Головним управління ДФС у Донецькій області, в частині відпрацювання інформації щодо невідповідності (розбіжності) між сумами доходів задекларованих фізичними особами - підприємцями, у податкових деклараціях платника єдиного податку та даними системи АСМО «Інспектор 2006», що стосується обсягів митних операцій (фактурної вартості експортованих товарів) за період 2016-2017 року, позивачу направлено листа з поштовим повідомленням (вихідний № 22280/10/05-99-13-02-26 від 24 травня 2018 року), про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), щодо розбіжностей між сумою задекларованого доходу у деклараціях платника єдиного податку та фактурною вартістю експортованого товару за даними системи АСМО «Інспектор 2006», у сумі 617,5 тис. грн. за 2017 року та 140,6 тис. грн. за 2016 року. Даний запит позивачу не був вручений відділенням поштового зв`язку ДД УДППЗ «Укрпошта», та поштове повідомлення 3 липня 2018 року повернуте до ГУ ДФС у Донецькій області з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання».

Відповідно до частини 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд зазначив, що у відповідності до вимог статі 42 Податкового кодексу України запит вважається врученим.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України регламентовано, що протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

Крім того, суд зазначає, що повідомлення та копія наказу № 2461 від 20 грудня 2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено поштою 3 січня 2019 року на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , з повідомленням про вручення за №860, у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України та отримано особисто 5 січня 2019 року. Отже, у позивача була можливість надати усі необхідні документи до податкового органу.

Згідно з пунктом 121.1 статті 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач правомірно застосував до позивача штрафні санкції у відповідності до приписів пункту 121.1 статті 121 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від 6 лютого 2019 року 3 не підлягає скасуванню та як наслідок позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 та частини 1 статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позову частково.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Судовий збір позивачем був сплачений відповідно до квитанції від 1 вересня 2020 року у сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 6 лютого 2019 року № , № задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 6 лютого 2019 року № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 51971 грн. 76 коп., з яких за основним платежем у сумі 41577 грн. 41 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 10394 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 600 грн. (шістсот гривень).

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 листопада 2020 року. Повне судове рішення складено 24 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар