Справа № 280/6325/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
23 листопада 2020 року Справа № 280/6325/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.08.2017 року по 30.04.2020 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 року по 30.04.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 19.08.2017 по 30.04.2020. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2020 № 98 позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я. Однак, в період проходження служби нарахування грошового забезпечення проводилося не в повному обсязі, а саме з 19.08.2017 року по 30.04.2020 року (по день виключення зі списків особового складу) Відповідачем не проводилась індексація грошового забезпечення. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 у червні та серпні 2020 року звертався до відповідача з заявами, в яких просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 30.04.2020 обраховану на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Проте, листом від 17.07.2020 № 1723 відповідач повідомив про те, що індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась, про причині не нарахування індексації грошового забезпечення нічого не зазначивши. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/6325/20. Повідомлено сторін про розгляд справи одноособово суддею Лазаренком Максимом Сергійовичем в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 05.10.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№46915), в якому зазначає, що під час проходження військової служби 26.03.2018 позивач самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 та обов`язки військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2018 № 64, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2018 №119, позивач був знятий з усіх видів забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 , призупинена виплата грошового забезпечення та виведений в розпорядження командира військової частини. 18.06.2019 військовослужбовець прибув до військової частини, прийняв посаду та встановлений посадовий оклад. Під час проходження служби та в періоди виконання обов`язків військової служби позивачу виплата грошового забезпечення здійснювалась в повному обсязі та встановленим порядком виплачувалась індексація грошового забезпечення. Оскільки грошове забезпечення за період з 26.03.2018 по 18.06.2019 позивачу не нараховувалося, тому у нього відсутнє право на нарахування індексації у вказаний період. Вказує на те, що в період з 19.08.2017 по 28.02.2018 ОСОБА_1 дійсно не проводилась індексація грошового забезпечення, оскільки відповідно до наявних вказівок органів забезпечення та відсутності кошторисних призначень військової частини НОМЕР_2 на виплату індексації. Також зазначає, що відповідно до довідки від 17.07.2020 за вих.№509/2 з липня по квітень 2020 року включно здійснювалась виплата індексації грошового забезпечення на загальну суму в розмірі 2117,15 грн. За таких обставин відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку із чим просить відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.08.2017 №177 ОСОБА_1 включений до списків військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 з 26.03.2018 по 18.06.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2018 №64 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 визначено вважати таким, що самовільно залишив військову частину.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2018 №119 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , навідника десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з дня самовільного залишення військової частини, а саме з - 26 березня 2018 року та до дня повернення у військову частину та у відповідності до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 розділу 34 пункту 34.4 призупинити виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.06.2019 №137 визначено вважати солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 таким, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, що 18 червня 2019 року прибув до військової частини, прийняв справи та посаду навідника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону та приступила до виконання обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2020 №98 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 30.04.2020.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та з вимогою вчинити дії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

16.07.2020 та 11.08.2020 позивач звертався до відповідача із заявами про здійснення нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 30.04.2020, обраховану на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2020 №1723 повідомлено, що індексація у розмірі 216,51 грн. нарахована та виплачена за квітень 2020 року, а грошове забезпечення за період з 17.06.2018 по 17.06.2019 на виплачувалась на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №119 від 07.06.2018, оскільки позивач рахувався таким, що самовільно залишив частину та зараховані у розпорядження командира військової частини з 26.03.2018.

Позивач, не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставин, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статей 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Частиною першою статті другої Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III, Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Поняття індексації грошових доходів наведене у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII, де зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (стаття 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 зазначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 19.06.2019 (справа №8 25/1987/17), від 20.11.2019 (справа № 620/1892/19), від 05.02.2020 (справа №825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку № 1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону № 1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації, суд не бере до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд звертає увагу також на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у пункті 23 справи «Сук проти України» від 10.03.2011, заява № 10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 06.06.2018 та, як наслідок, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 06.06.2018 включно.

Щодо періодів з 07.06.2018 по 18.06.2019 та з 19.06.2019 по 30.04.2020, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, визначено, що Грошове забезпечення не виплачується:

- за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;

- якщо виплачуються академічні стипендії;

- за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

- за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;

- за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);

- за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;

- за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.03.2018 позивач самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 та обов`язки військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.03.2018 № 64, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2018 №119, позивач був знятий з усіх видів забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 , призупинена виплата грошового забезпечення та виведений в розпорядження командира військової частини. До військової частини повернувся лише 18.06.2019.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за 2017-2020 роки, остання з липня 2019 по квітень 2020 року нараховувалась у наступних розмірах: за липень 2019 207,72 грн., за період з серпня по грудень 2019 року 206,72 грн., за період з січня 2020 року по квітень 2020 року 216,51 грн. Всього 2117,15 грн.

Таки чином, суд вважає, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги в цій частини задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною першою статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 19.08.2017 року по 06.06.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 року по 06.06.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення
Рішення у повному обсязі складено та підписано 23.11.2020.

Суддя М.С. Лазаренко