Справа № 160/13353/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 160/13353/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Ісаєва Є.І.

представника відповідача Ясногора І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. (суддя Ніколайчук С.В.) в справі № 160/13353/19 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградській завод технологічного обладнання» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградській завод технологічного обладнання» (далі ТОВ «ПЗТО») про стягнення податкового боргу на користь державного бюджету у розмірі 3 759 241,42 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. позов задоволено частково, стягнуто податковий борг з ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання» () на користь державного бюджету в сумі 195 477, 26 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апелянта повторюють підстави позову щодо наявності у відповідача узгодженого грошового зобов`язання в сумі 3 759 241,42 грн., яке набуло статусу податкового боргу.

Крім того, апелянт у спростування висновку суду першої інстанції про неврахування контролюючим органом зменшення податкового зобов`язання з орендної плати внаслідок подання відповідачем уточнюючих розрахунків вказує, що подані платником податків уточнюючі розрахунки враховані в інтегрованій картці платника податків, внаслідок подання уточнюючих розрахунків відбулось зменшення нарахувань в ІКПП та погашення податкового боргу в сумі 1 904 346,86 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ПЗТО» знаходиться на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Західно-Донбаське управління) з 27.10.2004 р., є платником податків, зборів (обов`язкових платежів).

ТОВ «ПЗТО» 17.02.2017 р. подано податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік реєстраційний № на загальну річну суму 1 548 532,77 грн. (129 044,40 грн. на місяць), тип декларації - звітна.

21.08.2017 р. ТОВ «ПЗТО» подано податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік реєстраційний № , тип декларації - уточнююча декларація, згідно з якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2017 рік зменшувалися на суму 1 141 920,13 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

15.09.2017 р. у зв`язку з укладенням нового договору оренди земельної ділянки від 01.08.2017 р. ТОВ «ПЗТО» подано другу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік реєстраційний № на збільшення податкових зобов`язань в сумі 562 373,25 грн. (112 474,65 грн. на місяць).

Суд першої інстанції вважав, що позивачем у позові необґрунтовано зазначено двічі суму заборгованості: по первісній звітній декларації за 2017 рік реєстраційний № і по другій уточнюючій декларації за 2017 рік реєстраційний № на збільшення суми, проте не враховано першу уточнюючу декларацію за 2017 рік реєстраційний № на зменшення податкових зобов`язань позивачем.

Щодо орендної плати за землю за 2018 рік судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 15.02.2018 р. подано податкову декларацію з плати за землю за 2018 рік реєстраційний № на загальну суму податкових зобов`язань у сумі 1 375 661,93 грн. (114 638,49 грн. на місяць), тип декларації - звітна.

Крім звітної декларації за 2018 рік 13.11.2018 р. ТОВ «ПЗТО» подано уточнюючу декларацію за 2018 рік, реєстраційний № , тип декларації - уточнююча декларація, якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2018 рік зменшувалися на суму 506 477,88 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

Щодо орендної плати за землю за 2019 рік судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 05.02.2019 р. подано податкову декларацію з плати за землю за 2019 рік реєстраційний № на загальну суму податкових зобов`язань у сумі 826 584,35 грн. (68 882,03 грн. на місяць), тип декларації - звітна.

16.10.2019 р. відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю за 2019 рік реєстраційний № 29799700 тип декларації - уточнююча декларація, за якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік зменшувалися на суму 255 948,85 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем не взято до уваги зміну у 2019 році розміру орендованої відповідачем земельної ділянки та відповідну зміну розміру орендної плати за землю, що призвело до завищення відповідачу суму податкових зобов`язань та нарахувань пені.

Судом першої інстанції вказано, що сума орендної плати за землю, з урахуванням уточнюючих розрахунків, по періодах складає: вересень 2017 року - листопад 2017 року 114 638,50 грн. щомісячно; грудень 2017 року 114 643,29 грн.; січень 2018 року - травень 2018 року 114 638,49 грн. щомісячно; червень 2018 року 73 397,79 грн.; липень 2018 року - вересень 2018 року 2 163,84 грн. щомісячно; жовтень 2018 року 65 753,57 грн.; листопад 2018 року - грудень 2018 року 75 174,45 грн. щомісячно; січень 2019 року - серпень 2019 року 68 882,03 грн. щомісячно; вересень 2019 року 11 438,38 грн.

Тобто, фактично задекларована відповідачем сума орендної плати за землю по податковим деклараціям та уточнюючим розрахункам за період з вересня 2017 року по вересень 2019 року складає 1 890 237,46 грн., а не 2 961 676,37 грн., як рахує позивач і з яких, в подальшому, розраховує заборгованість та пеню.

Враховуючи, що контролюючим органом неправильно нараховано основну суму боргу з орендної плати за землю по податковим деклараціям, то і сума пені нарахована не вірно, тому суд першої інстанції вважав позовні вимоги в частині стягнення пені по земельному податку в сумі 601 843,72 грн. необґрунтованими та відмовив в цій частині позову.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями з орендної плати за землю, які виникли за податковими повідомленнями-рішеннями від 26.02.2018 р. № на суму 20 215,51 грн., від 03.07.2018 р. № на суму 2 642,20 грн., від 26.03.2018 р. № на суму 63 594,54 грн., від 14.12.2017 р. № на суму 95 388,08 грн., та не сплачені.

З урахуванням здійсненого перерахунку суми орендної плати за землю з юридичних осіб за період з 2017-2019 роки та сум узгоджених податкових зобов`язань по вказаним вище податковим повідомленням-рішенням суд першої інстанції вважав вірною сумою заборгованості з орендної плати за землю в розмірі 181 840,33 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно податкового боргу з податку на додану вартість судом першої інстанції встановлено, що відповідач має податковий борг за узгодженими податковими зобов`язаннями з цього податку, які виникли за податковими повідомленнями-рішеннями від 21.02.2018 р. № на суму 106,67 грн., від 12.03.2018 р. № на суму 241,68 грн., від 18.05.2018 р. № на суму 1519,40 грн., від 25.07.2018 р. № на суму 55,00 грн., від 23.07.2019 р. № на суму 783,88 грн. та не сплачені.

Крім того, в зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов`язань платнику нарахована пеня у розмірі 6 036,12 грн. та 5 000,85 грн.

Суд першої інстанції вказав, що сума до стягнення, обґрунтована позивачем в позовній заяві податковим повідомленням-рішенням від 30.11.2018 р. № на суму 55,00 грн., не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи міститься податкове повідомлення-рішення з такими реквізитами на суму 137,40 грн.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума до стягнення по податку на додану вартість підлягає частковому задоволенню без врахування 55 грн.

Суд визнає приведені висновки суду першої інстанції такими, що частково не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ТОВ «ПЗТО» () є платником орендної плати за землю з юридичних осіб та платником податку на додану вартість.

Виходячи зі змісту позовних вимог, сума податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб в розмірі 3 061 166,01 грн. складається з основного платежу 2 341 738,10 грн., штрафних санкцій 181 840,33 грн., пені 537 587,58 грн., сума податкового боргу з податку на додану вартість у 13 798,6 грн. складається з штрафних санкцій 2 060,15, пені 5 000,85 грн. та 6 036,12 грн.

Спірним є сума податкового боргу з орендної плати за землю, а саме сума самостійно узгодженого податкового зобов`язання за період з вересня 2017 року по вересень 2019 р., сума пені, нарахована контролюючим органом внаслідок несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а також сума податкового боргу з податку на додану вартість.

Стосовно податкового боргу з орендної плати за землю суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ТОВ «ПЗТО» 17.02.2017 р. подано контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік (реєстраційний № ) на загальну річну суму податкового зобов`язання в розмірі 1 548 532,77 грн. (129 044,40 грн. на місяць).

21.08.2017 р. ТОВ «ПЗТО» подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік (реєстраційний № ), якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2017 рік зменшено платником на суму 1 141 920,13 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

15.09.2017 р. у зв`язку з укладенням нового договору оренди земельної ділянки від 01.08.2017 р. ТОВ «ПЗТО» подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік (реєстраційний № ), якою збільшено розмір податкових зобов`язань на суму 562 373,25 грн. (112 474,65 грн. на місяць).

ТОВ «ПЗТО» 15.02.2018 р. подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2018 рік (реєстраційний № ) на загальну суму податкових зобов`язань у сумі 1 375 661,93 грн. (114 638,49 грн. на місяць).

Відповідачем 13.11.2018 р. подано уточнюючу декларацію за 2018 рік (реєстраційний № ), якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2018 рік зменшено на суму 506 477,88 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

Відповідачем 05.02.2019 р. подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2019 рік (реєстраційний № ) на загальну суму податкових зобов`язань у сумі 826 584,35 грн. (68 882,03 грн. на місяць).

ТОВ «ПЗТО» 16.10.2019 р. подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2019 рік (реєстраційний № 29799700), за якою податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік зменшувалися на суму 255 948,85 грн. внаслідок зменшення розміру орендованої земельної ділянки.

Таким чином, платником податків самостійно визначено податкові зобов`язання з орендної плати в наступних розмірах щомісячної плати: з вересня 2017 р. по листопад 2017 р. включно в розмірі 114 638,50 грн.; грудень 2017 р. 114 643,29 грн.; з січня 2018 по травень 2018 р. включно 114 638,49 грн.; червень 2018 р. 73 397,79 грн.; з липня 2018 р. по вересень 2018 р. включно 2 163,84 грн.; жовтень 2018 р. 65 753,57 грн.; з листопада 2018 р. по грудень 2018 р. включно 75 174,45 грн.; з січня 2019 р. по серпень 2018 р. включно 68 882,03 грн.; вересень 2019 р. 11 438,38 грн.

Загальна сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за період з вересня 2017 р. по вересень 2019 р. складає 1 890 237,64 грн.

Зі змісту інтегрованої картки платника податку зменшено суму податкового боргу з орендної плати у 2017 р. на суму 14 708,43 грн., у 2018 р. на суму 13 211,37 грн.

Крім того, контролюючим органом до відповідача застосовано штрафі санкції за платежем «орендна плата за землю з юридичних осіб» податковими повідомленнями-рішеннями від 26.02.2018 р. № на суму 20 215,51 грн., від 03.07.2018 р. № на суму 2 642,20 грн., від 26.03.2018 р. № на суму 63 594,54 грн., від 14.12.2017 р. № на суму 95 388,08 грн.

Податкові зобов`язання за зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в загальній сумі 181 840,33 грн. є узгодженими, відповідачем не здійснена сплата узгоджених податкових зобов`язань, визначених цими податковими повідомленнями-рішеннями.

Крім того, в зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов`язань з орендній платі з юридичних осіб, відповідачу відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України контролюючим органом нарахована пеня у розмірі 537 587,58 грн. та 64 256,14 грн.

Стосовно податкового боргу з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податку з податку на додану вартість податковий борг з податку на додану вартість складає 13 798,6 грн., який виник внаслідок несплати відповідачем узгоджених сум податкового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішення від 21.02.2018 р. № в сумі 106,67 грн., від 12.03.2018 р. № в сумі 241,68 грн., від 18.05.2018 р. № на сумі 1 519,40 грн., від 25.07.2018 р. № на сумі 55,00 грн., від 30.11.2018 № в сумі 55,00 грн., від 23.07.2019 р. № в сумі 783,88 грн.

У зв`язку з несвоєчасної сплатою ТОВ «ПЗТО» узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість відповідачу відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України контролюючим органом нарахована пеня у розмірі 6 036,12 грн. та 5000,85 грн.

30.01.2014 р. контролюючим органом сформовано та вручено платнику податків податкову вимогу № 401-15 на загальну суму податкового боргу 68 784,86 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу платника податків, зокрема, стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, є доведеність факту направлення контролюючим органом такому платнику податків податкової вимоги та сплив 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги.

Крім того, при розв`язанні спору про стягнення з платника податків податкового боргу предметом доказування є наявність такого податкового боргу, структура та розмір податкового боргу.

Вирішуючи питання наявності у платника податків податкового боргу, його структури та розміру, суд виходить з наступного.

Визначення суми податкових та грошових зобов`язань врегульоване статтею 54 Податкового кодексу України, за змістом пункту 54.1 якої крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, оскільки позивачем самостійно визначено суму податкового зобов`язання у відповідних податкових деклараціях з плати за землю (орендної плати) та уточнюючих розрахунках, яка не сплачена у строки, встановлені цим кодексом, та також не сплачено суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, які не оскаржені платником податку, тобто є узгодженими, такі суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу та мають бути стягнуті з платника податку за користь бюджету.

Разом з тим, суд вважає, що контролюючим органом не доведено, що розмір податкового боргу відповідача з орендної плати за землю за період з вересня 2017 р. по вересень 2019 р., а саме розмір самостійно визначеного податкового зобов`язання, складає 2 961 676,37 грн.

Як вище зазначено судом, ТОВ «ПЗТО» потягом 2017-2019 років самостійно визначались суми податкового зобов`язання як в основних податкових деклараціях, так й в уточнюючих, якими як збільшувались такі зобов`язання, так й зменшувались.

Враховуючи приписи пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, а також відсутність факту збільшення відповідачу суми податкового зобов`язання контролюючим органом, податковим зобов`язанням вважається саме самостійно обчислена сума податкового зобов`язання, зазначена платником у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, яка є узгодженою.

Відповідно, оскільки відповідачем самостійно визначено податкові зобов`язання з орендної плати в наступних розмірах щомісячної плати: з вересня 2017 р. по листопад 2017 р. включно в розмірі 114 638,50 грн.; грудень 2017 р. 114 643,29 грн.; з січня 2018 по травень 2018 р. включно 114 638,49 грн.; червень 2018 р. 73 397,79 грн.; з липня 2018 р. по вересень 2018 р. включно 2 163,84 грн.; жовтень 2018 р. 65 753,57 грн.; з листопада 2018 р. по грудень 2018 р. включно 75 174,45 грн.; з січня 2019 р. по серпень 2018 р. включно 68 882,03 грн.; вересень 2019 р. 11 438,38 грн., то загальна сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за період з вересня 2017 р. по вересень 2019 р. складає 1 890 237,64 грн.

Крім того, податковим боргом вважається сума грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом податковими повідомленнями-рішенням від 26.02.2018 р. № на суму 20 215,51 грн., від 03.07.2018 р. № на суму 2 642,20 грн., від 26.03.2018 р. № на суму 63 594,54 грн., від 14.12.2017 р. № на суму 95 388,08 грн., в загальній сумі 181 840,33 грн.

Оскільки за відомостями інтегрованої картки платника податку зменшено суму податкового боргу з орендної плати у 2017 р. на суму 14 708,43 грн., у 2018 р. на суму 13 211,37 грн., то податковим боргом, який має бути стягнутий з ТОВ «ПЗТО» на користь бюджету з орендної плати є сума в розмірі 2 044 158,17 грн. (1 890 237,64 грн. + 181 840,33 грн. 14 708,43 грн. 13 211,37 грн.).

Суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої позивачем на суму податкового боргу з орендної плати за землю, не можуть бути задоволені.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Враховуючи, що контролюючим органом неправильно визначено суму грошового зобов`язання з орендної плати за землю, суд не може визнати правильною суму нарахованої пені, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені по орендній плати за землю.

Суд зазначає, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок про те, що сумою боргу з орендної плати за землю може бути визнана тільки сума самостійно визначеного платником податку податкового зобов`язання з відповідних податкових деклараціях та уточнених розрахунках (деклараціях), а також узгоджена сума грошового зобов`язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями.

Проте судом першої інстанції в судовому рішенні не мотивовано, чому саме не підлягають стягненню з відповідача такі самостійно визначені суми податкового зобов`язання з орендної плати, тому рішення суду першої інстанції має бути скасоване із прийняттям нового судового рішення.

Суд визнає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість.

Як зазначено вище, податковий борг з податку на додану вартість, який заявлений до стягнення, складається з несплачених грошових зобов`язань, визначених ТОВ «ПЗТО» податковими повідомленнями-рішеннями від 21.02.2018 р. № в сумі 106,67 грн., від 12.03.2018 р. № в сумі 241,68 грн., від 18.05.2018 р. № на сумі 1 519,40 грн., від 25.07.2018 р. № на сумі 55,00 грн., від 30.11.2018 № в сумі 55,00 грн., від 23.07.2019 р. № в сумі 783,88 грн., та складає загальну суму 2 761,63 грн.

Оскільки грошові зобов`язання за приведеними податковими повідомленнями-рішення є узгодженими, несплачені суму узгоджених грошових зобов`язань набули статусу податкового боргу та мають бути стягнуті з відповідача.

Суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення суми податкового боргу в розмірі 55 грн., який виник внаслідок несплати суми грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 30.11.2018 р. № , через те, що в матеріалах справи міститься податкове повідомлення-рішення з такими реквізитами на суму 137,40 грн.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податків грошове зобов`язання, визначене цим податковим повідомленням-рішенням, частково погашено відповідачем, несплаченим залишилась сума в розмірі 55 грн., відповідно, ця сума також має бути стягнута з відповідача.

Також з відповідача на користь бюджету мають бути стягнуті суми пені, нараховані на суму податкового боргу з податку на додану вартість, в розмірі 5000,85 грн. та 6 036,12 грн.

Відповідно, загальна сума податкового боргу з податку на додану вартість, яка стягується на користь держави, складає 13 798,6 грн.

Суд визнає необґрунтованими доводи відповідача стосовно відсутності підстав для стягнення податкового боргу через недотримання контролюючим органом процедури погашення податкового боргу.

Так, за позицією відповідача, контролюючим органом направлена платнику податків одну податкову вимогу у 2014 році, а на податковий борг, який виник в період з вересня 2017 р. по вересень 2019 р., податкова вимога не надсилалась.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Зважаючи на те, що ТОВ «ПЗТО» податковий борг виник та не переривається з 2014 року, внаслідок чого контролюючим органом вручено платнику податків податкову вимогу від 30.01.2014 р. № 401-15, а відповідачем не погашена сума податкова боргу в повному обсязі, більш того, сума податкового боргу збільшилась, контролюючим органом в силу приписів Податкового кодексу інші вимоги не формувались.

Відповідно, суд доходить до висновку про відсутність підстав вважати, що контролюючим органом не дотримана процедура погашення податкового боргу.

Також є незмістовними доводи відповідача про неврахування контролюючим органом стягнення податкового боргу з орендної плати рішенням суду, що набрало законної сили.

Суд з цього приводу зазначає, що судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 р. в справі № 804/7535/17 стягнуто з ТОВ «ПЗТО» податковий борг по вересень 2017 р., тоді як в цій справі спірним є період з вересня 2017 р. по вересень 2019 р.

Інші доводи відповідача, які стосуються питання недоведеності наявності у ТОВ «ПЗТО» податкового боргу, а також розміру такого податкового боргу, спростовані приведеними вище висновками суду.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ТОВ «ПЗТО» податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб в розмірі 2 044 158,17 грн. та податку на додану вартість в розмірі 13 798,6 грн., загалом 2 057 956,77 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. в справі № 160/13353/19 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. в справі № 160/13353/19 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградській завод технологічного обладнання» про стягнення податкового боргу скасувати.

Ухвалити в справі № 160/13353/19 нове рішення.

Позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградській завод технологічного обладнання» про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградській завод технологічного обладнання» на користь державного бюджету податковий борг в загальному розмірі 2 057 956 (два мільйона п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 77 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 09.11.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.11.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко