Справа № 640/12334/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Центральної виборчої комісії по перерахуванню 30.03.2019 299 000 грн. до Державного бюджету України, сплачених ОСОБА_1

- зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо повернення ОСОБА_1 помилково перерахованих коштів у розмірі 299 000 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Центральна виборча комісія подала апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 змінити шляхом виключення з мотивувальної частини висновків суду про:

- кваліфікацію внесених ОСОБА_1 на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у розмірі 299 000 грн. як помилково сплачених коштів, що водночас свідчить про те, що Центральною виборчою комісією всупереч та не у відповідності до положень чинного законодавства було перераховано до Державного бюджету України 299 000 грн., сплачених ОСОБА_1 ;

- право ОСОБА_1 звернутися до Центральної виборчої комісії про направлення подання до Державної казначейської служби України про повернення сплачених ним коштів у розмірі 299 000 грн. або звернутися безпосередньо до Державної казначейської служби України з аналогічною вимогою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до Центральної виборчої комісії 02.02.2019 від представника за довіреністю ОСОБА_2 надійшла заява про самовисунення кандидатом на пост Президента України ОСОБА_2 разом із доданими документами для реєстрації кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019.

До заяви ОСОБА_2 про самовисунення кандидатом на пост Президента України додано чотири квитанції про переказ у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у сумі 1005 тис. грн від ОСОБА_3 , дві квитанції на суму 598 тисяч гривень від ОСОБА_4 , дві квитанції на суму 598 тисяч гривень від ОСОБА_5 та квитанцію на суму 299 тисяч гривень від ОСОБА_1 .

Постановою Центральної виборчої комісії від 07.02.2019 № 273 "Про відмову ОСОБА_2 у реєстрації кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019" відмовлено ОСОБА_2 в реєстрації кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019.

25.03.2019 позивач звернувся до Центральної виборчої комісії із заявою про повернення сплачених коштів.

Постановою Центральної виборчої комісії від 30.03.2019 № 740 у задоволенні заяви відмовлено та повідомлено про перерахування коштів у розмірі 299 тисяч гривень до Державного бюджету.

Свої дії ЦВК мотивувала тим, що перераховані на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії кошти у розмірі 299 000 грн від ОСОБА_5 були зараховані відповідно до зазначеного платниками призначення платежу "грошова застава кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 ", а отже, не можуть вважатися помилковим або неналежним переказом чи переказом неналежному отримувачу та не тягнуть за собою наслідків, передбачених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні""; ЦВК вказала, що за логікою Закону порушення суб`єктами виборчого процесу, до яких статтею 12 віднесено також виборця, невід`ємним правом якого є право бути обраним на пост Президента України, фінансової дисципліни тягне за собою наслідки, передбачені Законом, зокрема у вигляді безспірного списання коштів до Державного бюджету України.

Вважаючи протиправними дії Центральної виборчої комісії по перерахуванню 299 000 грн. до Державного бюджету України, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Центральної виборчої комісії по перерахуванню 299 000 грн. до Державного бюджету України, сплачених ОСОБА_1 , відсутні, оскільки станом на 25.03.2019 (момент звернення позивача про повернення коштів) грошові кошти у сумі 299 000 грн. були зараховані на рахунки Центральної виборчої комісії, у якої були відсутні законодавчі підстави для повернення вказаної суми в порядку статті 49 Закону України «Про вибори Президента». Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Державної казначейської служби України вчинити дії щодо повернення ОСОБА_1 помилково перерахованих коштів у розмірі 299 000 грн., суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Центральної виборчої комісії із заявою про направлення подання до Державної казначейської служби України про повернення позивачу сплачених коштів, а також не містять доказів безпосереднього звернення позивача до Державної казначейської служби України із аналогічними вимогами.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 48 Закону України Закону України "Про вибори Президента України" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин України, який відповідно до статті 9 цього Закону може бути обраним Президентом України, особисто подає до Центральної виборчої комісії засвідчену в установленому законом порядку заяву про самовисунення кандидатом на пост Президента України.

У заяві про самовисунення на пост Президента України мають міститися згода на оприлюднення біографічних відомостей і декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 50 цього Закону, зобов`язання в разі обрання передати у порядку, встановленому законом, протягом місяця після офіційного оголошення результатів виборів в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права і припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з зайняттям посту Президента України.

До заяви додаються документи, передбачені частиною першою статті 51 цього Закону.

Статтею 49 Закону України "Про вибори Президента України" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова застава вноситься партією, яка висунула кандидата на пост Президента України, або кандидатом на пост Президента України у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії (після початку виборчого процесу та до подання документів Центральній виборчій комісії для реєстрації) у розмірі два мільйони п`ятсот тисяч гривень.

Грошова застава повертається суб`єкту її внесення (партії чи кандидату на пост Президента України) у разі, якщо відповідного кандидата визнано обраним Президентом України або включено до виборчого бюлетеня для повторного голосування. В інших випадках грошова застава не повертається і перераховується до Державного бюджету України.

У разі прийняття Центральною виборчою комісією рішення про відмову в реєстрації кандидата на пост Президента України, внесена грошова застава у п`ятиденний строк з дня його прийняття перераховується суб`єкту її внесення (відповідно на рахунок партії або рахунок, зазначений кандидатом на пост Президента України).

З аналізу статті 49 вказаного Закону вбачається, що встановлення грошової (виборчої) застави не порушує конституційного принципу рівності громадян перед законом та рівності їх конституційних прав і свобод, а також принципу рівності політичних партій перед законом. Вказаної статтею чітко встановлені умови внесення грошової застави та її повернення.

Так, для повернення грошової застави в порядку статті 49 Закону України "Про вибори Президента" повинні бути дотримані наступні умови:

- грошова застава внесена безпосередньо або партією, яка висунула кандидата на пост Президента України, або самим кандидатом на пост Президента України;

- відповідного кандидата визнано обраним Президентом України або включено до виборчого бюлетеня для повторного голосування;

- прийнято Центральною виборчою комісією рішення про відмову в реєстрації кандидата на пост Президента України.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви ОСОБА_2 про самовисунення кандидатом на пост Президента України додано чотири квитанції про переказ у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у сумі 1 005 000 грн. від ОСОБА_3 , дві квитанції на суму 598 тисяч гривень від ОСОБА_4 , дві квитанції на суму 598 тисяч гривень від ОСОБА_5 та квитанцію на суму 299 тисяч гривень від ОСОБА_1 .

Як вбачається з квитанції, в призначенні платежу позивачем зазначено - грошова застава за кандидата на пост президента України ОСОБА_2 , платник - ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що оскільки Закон України "Про вибори Президента України" не передбачає можливості внесення грошової застави на користь кандидата на пост Президента України іншими суб`єктами, крім тих, що визначені в частині першій статті 49 Закону, та враховуючи, що кошти, які надійшли на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , було внесено не кандидатом на пост Президента України і не партією, яка висунула кандидата на пост Президента України, на думку суду, вказані кошти не є грошовою заставою в розумінні Закону, не можуть бути повернуті позивачу в порядку статті 49 Закону України "Про вибори Президента".

Разом з тим, як вірно було зазначено судом першої інстанції, оскільки сплата ОСОБА_1 коштів як грошової застави та їх повернення пов`язані з правовідносинами з самовисування на пост Президента України ОСОБА_2 та з розглядом комісією питання реєстрації його кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019, то вони виникли у зв`язку з виборчим процесом чергових виборів Президента України 31.03.2019.

Отже, враховуючи відсутність законних умов для внесення грошової застави на користь кандидата на пост Президента України іншими суб`єктами, крім тих, що визначені в частині першій статті 49 Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував внесення позивачем коштів у розмірі 299 тисяч гривень як заставу за кандидата на пост Президента України як помилково сплачені кошти.

За таких обставин, внесені позивачем грошові кошти в сумі 299 000 грн. на спеціальний рахунок ЦВК не є грошовою заставою в розумінні статті 49 Закону України "Про вибори Президента", у зв`язку із чим Центральною виборчою комісією всупереч та не у відповідності до положень чинного законодавства було перераховано до Державного бюджету України 299 000 грн., сплачених ОСОБА_1 , що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 12.02.2019 у справі № 826/20798/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі № 855/357/19 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до норм КАС України, зокрема ст. 7, рішення суду апеляційної інстанції та наведені в них правові висновки не є джерелами права та не є обов`язковими для врахування судами при вирішенні інших спорів.

Більше того, зазначена ухвала не може братись до уваги і через те, що в ній не надавалась оцінка діям Центральної виборчої комісії щодо неповернення коштів, а лише надана оцінка дотримання позивачем п`ятиденного строку звернення з адміністративним позовом до суду, внаслідок чого позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 270 КАС України.

Щодо права ОСОБА_1 на зверення до Центральної виборчої комісії про направлення подання до Державної казначейської служби України про повернення сплачених ним коштів у розмірі 299 000 грн. або звернення безпосередньо до Державної казначейської служби України з аналогічною вимогою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375.

Пунктом 3 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету (пункт 10 Порядку № 787).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивач не позбавлений права звернутись до Центральної виборчої комісії із заявою про направлення подання до Державної казначейської служби України про повернення сплачених позивачем коштів у розмірі 299 000 грн. або звернутись безпосередньо до Державної казначейської служби України із аналогічною вимогою.

При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…»

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.