Справа № 200/6976/20-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р. Справа№200/6976/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання - Скрипник К.О.

за участю:

представника позивача Бутка О.О.,

представника відповідача Яковлевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська,буд.59) з вимогами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується позивачем за користування земельною ділянкою розташованої в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін - зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в розмірі 17197 грн. 39 коп.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування у вересні 2020 року пені у загальному розмірі 15465,30 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму пені у розмірі 15465 грн. 30 коп., нараховану у вересні 2020 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області судові витрати у розмірі 12306 грн., в тому числі 6306 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що до початку проведення антитерористичної операції, позивач проживала та здійснювала свою діяльність в м.Донецьку. 20.01.2014 до контролюючого органу у Калінінському районі м. Донецьк було подано податкову декларацію з орендної плати за землю № від 20.01.2014 на суму 34394,86 грн. Після переходу на облік до ДПІ Печерського району ТУ ДПС у м. Києві з інформаційної системи органів ДФС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами позивачу стало відомо про наявність недоїмки з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 17197 грн. 39 коп. З метою з`ясування підстав виникнення вказаної недоїмки, представником позивача до ГУ ДПС у Донецькій області було направлено адвокатський запит щодо підстав нарахування податкового боргу. Листом ГУ ДПС у Донецькій області на адвокатський запит повідомлено, що станом на 06.04.2020 у позивача наявний податковий борг по Північній ДПІ (Калінінський район м.Донецька) Маріупольського управління ГУ ДПС за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» у сумі 17197 грн. 39 коп., який виник у 2 кварталі 2014 року. Позивач вважає, що він є звільненим від сплати орендної плати за землю, оскільки відповідні заходи можуть вживатись контролюючим органом лише після закінчення АТО.

Представником відповідача на адресу суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що за даними інформаційної системи контролюючого органу станом на 03.09.2020 ФОП ОСОБА_1 мала податковий борг по Північній ДПІ (Калінінський район м. Донецька) Маріупольського управління ГУ ДПС за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» у сумі 17197,39 грн. Вважає, що строк давності визначений ст.102 ПК України зупинений на період, коли позивачка була зареєстрована на тимчасово окупованій території, а саме, з 14.04.2014 по 21.11.2019. У зв`язку зі сплатою боргу, ФОП ОСОБА_1 нараховано пеню на загальну суму 15465,3 грн. Станом на 03.09.2020 відсутні законодавчі підстави для списання податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб за земельну ділянку, яка перебуває (перебувала) у користуванні ФОП ОСОБА_1 та розташована у м.Донецьк. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача висловив свої заперечення з посиланням на постанову Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 810/795/18.

Ухвалою суду від 03.08.2020 прийнято до розгляду позовну заяву позивача, відкрито провадження в адміністративній справі №200/6976/20-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 01.10.2020 замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі на тридцять днів з дня закінчення строку, визначеного ч.4 ст.173 КАС України, відкладено підготовче засідання, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання на 27.10.2020.

Ухвалою суду від 16.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні 27.10.2020 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2020.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та надав пояснення, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 27.02.2002 перебувала на обліку ДПІ Калінінського району м.Донецька (номер запису: 0003220, дата запису 24.01.2005).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи від 09.10.2019 №3006- ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З 21.11.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває за основним місцем обліку у ДПІ у Печерському районі м.Києва Головного управління ДПС у м.Києві.

20.01.2014 позивачем до контролюючого органу у Калінінському районі м. Донецьк було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої нараховано орендної плати за землі державної або комунальної власності на 2014 рік у розмірі 34394,86 грн.

01.04.2020 представником позивача направлено адвокатський запит до ГУ ДПС у Донецькій області, в якому просив:

1. Надати інформацію щодо підстав нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу - недоїмки за несплату орендної плати за землю за 2 півріччя 2014 року в розмірі 17197 гривні 39 копійок;

2. Надати інформацію, чи перебуває майно, належне ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в податковій заставі;

3. У разі перебування майна у податковій заставі, надати копію документа, відповідно до якого було застосовано податкову заставу;

4. Надати копію декларації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2014 рік.

Листом від 08.04.2020 №К30447/10/05-99-10-02-33 ГУ ДПС у Донецькій області повідомило про наступне:

Згідно реєстраційних даних контролюючого органу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21.11.2019 по теперішній час перебуває за основним місцем обліку у ДПІ у Печерському районі м. Києва Головного управління ДПС у м, Києві. Попереднє місце обліку - Північна ДПІ (Калінінський район м.Донецька) Маріупольського управління ГУ ДПС.

За даними інформаційної системи контролюючого органу станом на 06.04.2020 ФОП ОСОБА_1 має податковий борг по Північній ДПІ (Калінінський район м.Донецька) Маріупольського управління ГУ ДПС за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» у сумі 17197,39 грн., який складається з:

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.08.2014 у сумі 2866,23 грн.;

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.09.2014 у сумі 2866,24 грн.;

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.10.2014 у сумі 2866,23 грн.;

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.11.2014 у сумі 2866,24 грн.;

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.12.2014 у сумі 2866,22 грн.;

- нарахованого платником самостійно грошового зобов`язання по строку (декларація термін сплати поточний рік) податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 20.01.2014 термін сплати 30.01.2015 у сумі 2866,23 грн.

Загальна сума заборгованості 17197,39 грн.

За даними ГУ ДПС майно ФОП ОСОБА_1 не перебуває в податковій заставі.

19.05.2020 позивачем до ГУ ДПС у м.Києві була подана уточнююча податкова декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої нараховано до зменшення податкового зобов`язання 24566,68 грн. (за квітень у розмірі 1636,80 грн., за травень-листопад у розмірі 2866,24 грн., за грудень у розмір 2866,23 грн.).

03.06.2020 позивачем направлено до ГУ ДПС у Донецькій області заяву про здійснення перерахунку податкового боргу, в якій просив:

1. Здійснити перерахунок податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

2. Відобразити в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зміни щодо зменшення боргу із орендної плати за землю з фізичних осіб на суму 17197 гривні 39 копійок.

26.06.2020 листом за №54106/10/05-99-54-10 Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило позивача, що позивачем подано самостійно податкову декларацію з орендної плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 20.01.2014 на суму 34394,86 (тридцять чотири тисячі триста дев`яносто чотири грн., 86 коп). Щомісячно відповідно з наданої декларації за 2014 рік нараховувалася орендна плата за землю у сумі 2866,24 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість грн. 24 коп.). Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового Кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах ( з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПКУ) платник самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник має право подати уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) протягом 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Уточнюючий розрахунок до вищезазначеної податкової декларації платником не надано до Калінінського району м. Донецьк. На поточний час питання надання уточнюючих декларацій з плати за землю за земельні ділянки, на які поширюється дія підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, за періоди, щодо яких минув термін позовної давності, не врегульовано. Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС на поточний час не має законодавчих підстав для перерахунку податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати земельного податку з фізичних осіб за земельні ділянки розташовані у м. Донецьк.

В період 04.09.2020, 07.09.2020 позивачем була сплачена заборгованість за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 17197,39 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Закон №1669-VII визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до п.3 ст.11 Закону №1669, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1053-р від 30.10.2014, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, його дія лише була зупинена на відповідний час.

02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. №1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р.» №1053.

Згідно з переліком м.Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

08 червня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 №1365-VIII, пунктом 2 якого текст статті 6 викладено в такій редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

Статтю 4 Закону №1669 доповнено частиною четвертою такого змісту: «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Місто Донецьк також міститься в переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів дають підстави вважати, що платники земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, які знаходилися на території визначених переліком населених пунктів, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, а також земельні ділянки державної та комунальної власності, якими такі платники податків користуються, знаходяться на території, де проводилась АТО, на цей період звільняються від виконання своїх обов`язків, зокрема, щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Окрім того, згідно пункту 38.7. підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, позивач в силу вказаних вище законів, починаючи з 14.04.2014 був звільнений від сплати податку з орендної плати з фізичних осіб, оскільки земельна ділянка, розташована на непідконтрольній території, у зв`язку з чим заборгованість по вказаному виду податку у нього відсутня.

Згідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи позивачем у 2020 році надано до Податкового органу уточнююча податкова декларація по податку з орендної плати з фізичних осіб, в яких нараховано до зменшення податкові зобов`язання за 2014 рік. Вказана уточнююча податкова декларація була прийнята відповідачем, однак відповідачем не було внесено відповідних відомостей до інтегрованої картки позивача, тобто прийняття уточнюючої податкової декларації не призвело до анулювання заборгованості позивача з орендної плати з фізичних осіб.

Стосовно доводів відповідача про подання позивачем уточнюючої декларації за періоди щодо яких минув строк позовної давності, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, станом на 14.04.2014 року, позивач був зареєстрований у м. Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивачем 21.11.2019 року змінено місце проживання фізичної особи - підприємця на підконтрольну українській владі територію: АДРЕСА_2 .

Таким чином, щодо позивача на період з 14.04.2014 року до 21.11.2019 року, зупинилось застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 ПК України, а, отже, зупинився і відлік строку давності, визначений статтею 102 ПК України зупинявся.

З огляду на те, що позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за 2014 рік та те, що перебіг строку давності на подання вказаних уточнюючих розрахунків продовжив свій перебіг відносно позивача лише з 21.11.2019 року, позивач, подаючи 19.05.2020 року вищевказану уточнюючу податкову декларацію, не порушив строків давності у 1095 днів, встановлених ст. 102 ПК України.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок №422).

Згідно п. 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Пунктом 3 розділу І Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п.4 розділу І Порядку №422).

Пунктом 74.1 ст.74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а, а подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №826/9288/18.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується позивачем за користування земельною ділянкою розташованої в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін - зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в розмірі 17197 грн. 39 коп. підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнати протиправними дій відповідача щодо нарахування у вересні 2020 року пені у загальному розмірі 15465,30 грн. та зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 суму пені у розмірі 15465 грн. 30 коп., нараховану у вересні 2020 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується відповідачем, позивачем 04.09.2020 та 07.09.2020 було сплачено до бюджету по Північній ДПІ Маріупольського управління ГУ ДПС за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» кошти у сумі 17197,39 грн., у зв`язку з чим відповідачем була нарахована пеня на загальну суму 15465,30 грн.

Відповідно до пп.14.1.162. п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України).

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України).

Пунктом 129.9 ст.129 ПК України передбачено, що у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Однак, як зазначено судом раніше позивач згідно ст.6 Закону №1669 та пункту 38.7. підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільнений від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, таким чином за відсутності обов`язку сплати основного податкового зобов`язання, відповідно відсутні підстави для нарахування пені.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування у вересні 2020 року пені у загальному розмірі 15465,30 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вище зазначених позовних вимог, похідні позовні вимоги про зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб позивача суму пені у розмірі 15465 грн. 30 коп., нараховану у вересні 2020 року, також підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29)

З урахуванням вище викладених обставин справи та висновків суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов остаточного висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Стосовно позовним вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до ч.ч.7,9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст.139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 по справі №826/9047/16.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих адвокатом послуг від 22.07.2020, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, квитанцію від 19.10.2020 №0.0..1 на суму 5000 грн.

З детального опису наданих послуг на загальну суму 6000,00 грн. вбачається, що адвокатом виконано такі послуги:

- попередня правова консультація з клієнтом та аналіз наданих документів - 500 грн.;

- підготовка адвокатського запиту щодо наявності податкового боргу - 500 грн.;

- підготовка адвокатського запиту щодо підстав відмови в постановленні на облік в якості платника єдиного податку - 500 грн.;

- підготовка заяви про здійснення перерахунку податкового боргу - 500 грн.;

- підготовка позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії - 3000 грн.

Враховуючи викладене, виходячи з конкретних обставин справи, дійсності та необхідності проведеної адвокатом роботи, а також розумності їхнього розміру, тобто, фактичного та обґрунтованого понесення витрат, позивачу підлягають до відшкодування витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви на загальну суму 6306,00 грн. (квитанція №68 від 22.07.2020 у розмірі 2102,00 грн., №0.0..1 від 24.09.2020 у розмірі 4204,00 грн.), в той час коли за законом необхідно було сплатити 4204,00 грн., оскільки вимога, яка зазначена в п.3 заяви про уточнення позовних вимог, є похідною (абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.).

Враховуючи вищенаведене за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивача судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону №3674-VI, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.2, ст.5-14, ст.19-22, ст.72-78, ст.94, ст.132-143, ст.159-165, ст.192-205, ст.241-247, ст.255,ст.295-297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (; місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується за користування земельною ділянкою розташованою в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін - зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в розмірі 17197 грн. 39 коп.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у вересні 2020 року пені у загальному розмірі 15465,30 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму пені у розмірі 15465 грн. 30 коп., нараховану у вересні 2020 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засідання 10.11.2020.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.11.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька