Справа № 640/14927/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Харка Д.М.,

представника позивача Руцької А.І.,

представника відповідача Пожара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року (повний текст складено 03.09.2020, суддя Патратій О.В.) у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольча-зернова корпорація України" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.04.2019 № та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.04.2019 № , № .

Не погоджуючись із таким рішенням, Офіс великих платників податків Державної податкової служби подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що укладені між ПАТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Альфа Промінь», ТОВ «Лє-Агро», ТОВ «Благоустрій-Сервіс», ТОВ «Оптторгюа» договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет, фактично здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Також, апелянт зазначає, що на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, виявлено включення ПАТ «ДПЗКУ» до складу податкового кредиту за грудень 2018 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, в тому числі податкової накладної № 6 від 13.12.2018, чим порушено абз. 7 п. 198.6 ст. 198 Кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 448,83 грн.

Крім того, Офіс великих платників податків Державної податкової служби вказує, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» порушено п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 4269,66 грн., яка підлягає зменшенню; абз. 7 п. 198.6 ст. 198 ПК України призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 448,83 грн., яка підлягає зменшенню; п. 198.6 ст. 198, п. 26,1.11і ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу: податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 288 884,96 грн., яка підлягає зменшенню; п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п.200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 5 762 854,74 грн., яка підлягає зменшенню; п. 200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 8 064 393,92 грн.

28.10.2020 до суду апеляційної інстанції від ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року - без змін, оскільки таке є законним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думки представників позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до наказу від 19.02.2019 № 396, направлень на перевірку від 21.02.2019 № 157 та від 22.02.2019 № 158 та на підставі п. п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» по декларації за грудень 2018 року (реєстраційний номер від 18.01.2019) з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 22.03.2019 № 962/28-10-41-01/37243279 (надалі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:

- п. п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 4 269, 66 грн., яка підлягає зменшенню (п. 4.1. Висновків Акту перевірки);

- абз. 7 п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 448, 83 грн., яка підлягає зменшенню (п. 4.2. Висновків Акту перевірки);

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 288 884, 96 грн., яка підлягає зменшенню (п. 4.3. Висновків Акту перевірки);

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 5 762 854,74 грн., яка підлягає зменшенню (п. 4.4. Висновків Акту перевірки);

- п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 8 064 393, 92 грн. (п. 4.5. Висновків Акту перевірки).

16 квітня 2019 року, на підставі вищевказаного Акту перевірки, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби були винесені податкові повідомлення-рішення:

№ податкове повідомлення-рішення форми «В 1» на суму 8 064 393, 92 грн. (зменшення бюджетного відшкодування) та 4 032 196, 96 грн. (штрафні санкції);

№ податкове повідомлення-рішення форми «В 4» на суму 6 056 458,19 грн. (зменшення від`ємного значення).

На вказані податкові повідомлення-рішення позивачем було подано скаргу до ДФС України, яка рішенням від 08.07.2019 №31157/6/99-99-11-04-02-25 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача від 16.04.2019 № та № позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом наведених норм, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2, ст. 3 цього ж Закону України, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями).

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2. ст.138 Податкового кодексу).

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абзацу 3 пунктом 201.10 Податкового кодексу України, податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, із положень норм податкового законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні.

Так, під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено наявність таких податкових накладних. Надані публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" податкові накладні належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, отже у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

В свою чергу, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Колегія суддів зазначає, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, підприємство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №813/6835/14.

Досліджуючи господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Альфа Промінь», ТОВ «Лє-Агро», ТОВ «Благоустрій-Сервіс», ТОВ «Оптторгюа», колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для виставлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та збільшення позивачу суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість стали господарські операції ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» з TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа».

Зокрема, Офісом ВПП встановлено порушення ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, у зв`язку із чим завищено податковий кредит за грудень 2018 року у сумі 5 762 854,74 грн., що призвело до завищення р. 21 Податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на 5 762 854,74 грн. по взаємовідносинах з контрагентами:

- TOB «Альфа Промінь» () на суму 325 600,00 грн.;

- TOB «Лє-Агро» () на суму 382 594,01 грн.;

- TOB «Благоустрій-Сервіс» () на суму 1 246 614,77 грн.;

- TOB «Оптторгюа» () на суму 3 808 045,96 грн.

Також, за результатами перевірки встановлено порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України при відображенні у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року «Розрахунок сум бюджетного відшкодування» суми 8 064 393,92 грн., яка відображена в акті перевірки за листопад 2018 року від 18.02.2019 № 302/28-10-41-01/37243279, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку п. 20.2.1. Податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року у сумі 8 064 393,92 грн. по взаємовідносинах з контрагентами:

- TOB «Альфа Промінь» () на суму 293 728,20 грн.;

- TOB «Стен Аре» () на суму 3 447 502,72 грн.;

- TOB «ВФ «Фрос ЛТД» () на суму 4 323 163,00 грн.

Щодо ТОВ «Альфа Промінь» в акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Альфа Промінь», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. Від Міжрегіонального оперативного управління Офісу ВПП ДФС надійшла службова записка від 10.12.2018 № 74960/28-10-21-06-01, відповідно до якої було здійснено виїзд за юридичною адресою TOB «Альфа Промінь», а саме м. Київ, вул. О. Гончара, 47/49, кв. 29, та встановлено, що за даною адресою знаходиться перукарня. Жодних табличок, вивісок, наклейок із реквізитами TOB «Альфа Промінь» встановлено не було. Крім того, від ГУ ДФС у м. Києві отримано копію акту про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Альфа Промінь» по взаємовідносинах із ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України», у зв`язку із відсутністю платника за податковою адресою.

З огляду на викладене, за наслідками перевірки відповідачем зроблено висновок, що встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дозволяють зробити висновки щодо нереальності господарських операцій, а укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Альфа Промінь» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, у період що перевірявся, позивач дійсно мав господарські відносини із TOB «Альфа Промінь».

Зокрема, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець), в особі уповноваженої особи за довіреністю та TOB «Альфа Промінь» (Постачальник) укладено договір поставки від 25.10.2018 № ПОЛ 210-С (далі - Договір) та додаткові угоди до нього. Договір підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств. Предметом вказаного договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (далі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. За умовами зазначених договорів TOB «Альфа Промінь» поставило, а ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 002КЗ від 29.10.2018 до договору № ПОЛ 210-С (кукурудза 3 класу, 400, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 1 776 000, 00 грн.), згідно якої поставка Товару здійснюється у строк до 06.11.2018. Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Лубенський НОЗ», що знаходиться за адресою Полтавська область, Лубенський район, с. Засулля, ст. Солоницька, вул. Молодіжна, буд 137.

Отримання Товару на зберігання оформлені актом приймання-передачі: № 71 від 06.11.2018; карткою аналізу зерна: № 66 від 01.11.2018 та складською квитанцією на зерно: № 771 від 01.11.2018. На виконання умов Договору оформлено видаткову накладну № 294 від 06.11.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 278 від 06.11.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1597921 від 20.11.2018, № 1599248 від 20.12.2018. Крім того, вказаний товар експортовано позивачем за зовнішньоекономічним контрактом №EXP240718-FC від 24.07.2018 до Іспанії, що підтверджується митною декларацією МД-2 № UA500100/2019/000466.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори, видаткові накладні), які підтверджують придбання Постачальником (TOB «Альфа Промінь») у ФГ «Заграва» товару, який в подальшому був реалізований ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України».

Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне придбання позивачем Товару згідно Договору.

Щодо взаємовідносин з TOB «Лє-Агро» (), колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено в Акті перевірки, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку по TOB «Лє-Агро» встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. Далі в Акті перевірки наводиться інформація із наявних автоматизованих інформаційних систем ДФС України та ЄРПН стосовно постачальників TOB «Лє-Агро», а також постачальників його постачальників.

Також, в Акті перевірки вказано, що за результатом проведеного дослідження руху придбання товару (кукурудза) по ланцюгу постачання, співставлення звітних документів, податкових декларацій та додатків до них. первинних документів, наданих до перевірки та іншої податкової інформації, що надійшла засобами АІС "Податковий блок" та за даними Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено законного джерела походження товарів у грудні 2018 року, придбаних ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у TOB «Лє-Агро» (), яке в свою чергу не є виробником сільськогосподарської продукції, а формує податковий кредит по придбанню товару «Кукурудза» від TOB «Агроактив Інвест» () та TOB «Вірджин Трейд» ().

В свою чергу підприємством TOB «Агроактив Інвест» сформовано податковий кредит від TOB «Олдворд» (), TOB «Дендідей» (), TOB «Роханфорт» () TOB «Корусант» (), TOB «Местмікс» () та TOB «Ромулан» (), які відповідно до даних досудового розслідування кримінального провадження №0002035 входять до організованого злочинного угрупування, члени якого причетні до впровадження протиправних фінансових механізмів, направлених на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності та розкрадання державних/бюджетних коштів за сприяння службових осіб ГУ ДФС у м. Києві.

Також, підприємство TOB «Вірджин Трейд» є фігурантом провадження №0003589 від 09.11.2017 за ознаками кримінальних порушень, передбачених ч.3 ст. 212. ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, сформовано податковий кредит від TOB «БІЗНЕС БУД-Г (), яке відповідно до даних єдиного державного реєстру судових рішень по справі №756/8280/18 відсутнє за податковою адресою. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 27.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 205. ч. 3 ст. 212 КК України, у підприємства відсутні наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складські приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та інших основних фондів, у тому числі орендованих. Крім того, протягом періоду діяльності вищевказаних підприємств, відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату послуг за користування мережею Інтернет, оплату логістичних послуг, виплату заробітної плати, у тому числі директору, придбання та інші витрати необхідні для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, характерні для реального сектору економіки. TOB «БІЗНЕС БУД-Г» () сформовано податковий кредит виключно за рахунок придбання тютюнових виробів.

В результаті перевіряючими зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити висновки щодо складених ПАТ «ДПЗКУ» для цілей оподаткування документів, зокрема, укладені між ПАТ «ДПЗКУ» та TOB «Лє-Агро» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять його предмет.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець), в особі уповноваженої особи, яка діє на підставі довіреності, та TOB «Лє-Агро» (Постачальник) укладено договір поставки від 29.11.2018 № ЧРК 0186-С (далі - Договір) та додаткові угоди до нього. Договір підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств. Предметом вказаного договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (надалі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Лє-Агро» поставило, а ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 002КЗ від 06.12.2018 до договору № ЧРК № 0186-С (кукурудза 3 класу, 500 тон, загальна вартість з ПДВ 2 230 002, 00 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 14.12.2018.

Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Богданівці, вул. Привокзальна, 1.

Отримання Товару на зберігання оформлено актом приймання-передачі: від 10.12.2018; карткою аналізу зерна: № 119 від 10.12.2018; та складською квитанцією на зерно: № 762 від 10.12.2018. На виконання умов Договорів оформлено видаткову накладну № 10/12- 01/СГ від 10.12.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунку на оплату № 10/12-01 від 10.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № КЗ від 21.12.2018, № 29 від 03.01.2019.

Крім того, вказаний товар експортовано за зовнішньоекономічним контрактом № EXP240718-FC від 24.07.2018, № EXP311018-FC/1 від 31.10.2018 до Туреччини та Китаю, що підтверджується митними деклараціями МД-2 №UA500040/2019/002024 та №UA50040/2019/002247.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори та видаткові накладні), які підтверджують придбання Постачальником TOB «Лє-Агро» у TOB «ФГ «Нубілон» Товару, який в подальшому був реалізований ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України».

Щодо взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» з TOB «Благоустрій-Сервіс» (), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначено в Акті перевірки, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Благоустрій-Сервіс», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлено, що протягом грудня 2018 року в адресу TOB «Благоустрій-Сервіс» було оформлено податкові накладні на постачання товару, «кукурудза» від TOB «Лотос Фінанс» (), TOB «Торговий Дім «Дік» (код ЄДРПОУ 382 723 79). Також в Акті перевірки наводиться інформація із наявних автоматизованих інформаційних систем ДФС України та ЄРПН, стосовно постачальників TOB «Благоустрій-Сервіс», а також постачальників його постачальників.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити висновки, щодо складених ПАТ «ДПЗКУ» для цілей оподаткування документів. Укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» та TOB «Благоустрій-Сервіс» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» (Покупець) та TOB «Благоустрій-Сервіс» (Постачальник) укладено договори поставки від 04.12.2018 № ХРН 0092-С, від 04.12.2018 № ХРН 0093-С (далі - Договори) та додаткові угоди до них. Договори підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Предметом вказаного договорів є зерно українського походження врожаю 2018 року (далі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Благоустрій-Сервіс» поставило, а ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

На виконання умов Договорів Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 001КЗ від 04.12.2018 до договору № ХРН 0093-С (кукурудза 3 класу, 450, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 1 926 001, 80 грн.), згідно якої поставка Товару здійснюється у строк до 10.12.2018; додатковою угодою № 001КЗ від 04.12.2018 до договору № ХРН 0092-С (кукурудза 3 класу, 1 250, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 475 000, 00 грн.), згідно якої поставка Товару здійснюється у строк до 10.12.2018.

Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Пирятинський КХП», Златодар ДП Держрезерву (Золотоноша). Отримання Товару на зберігання оформлено актом приймання-передачі: № 153 від 05.12.2018, № 222 від 06.12.2018; карткою аналізу зерна: № 148 від 05.12.2018, № 167 від 06.12.2018; та складською квитанцією на зерно: № 915 від 05.12.2018, № 9197 від 06.12.2018.

На виконання умов Договору оформлено видаткову накладну № БЛ000000001 від 05.12.2018, № БЛ000000002 від 06.12.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № БЛ000000001 від 05.12.2018, № БЛ000000002 від 06.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1599249 від 20.12.2018, № 1599093 від 13.12.2018, № 1599216 від 20.12.2018, № 1599245 від 20.12.2018.

Крім того, вказаний товар знаходився на складах філії ПАТ «ДПЗКУ» «Пирятинський КХП», а також ДП «Златодар» Держрезерву, що підтверджується вищезазначеними складськими квитанціями.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори та видаткові накладні), які підтверджують придбання постачальником TOB «Благоустрій-Сервіс» у TOB «Агрофірма «Пирятин» Товару.

Колегією суддів, також, встановлено, що як вбачається з Акту перевірки податковий орган перевіряв податкові накладні щодо постачання кукурудзи 3 класу TOB «Благоустрій- Сервіс» у грудні 2018 року, проте, перевіряючими не взято до уваги, що поставка зернових на адресу TOB «Благоустрій-Сервіс» могла бути здійснена не лише у грудні 2018 року. Так, згідно наданих на виконання п. 10.3. Договору поставка кукурудзи 3 класу була здійснена TOB «Агрофірма «Пирятин» на протязі жовтня, листопада 2018 року.

Крім того, вказаний товар експортовано за зовнішньоекономічним контрактами № EXP240718-FC від 25.07.2018, № EXP291118-FC від 29.11.2018, № EXP311018-FC/3 від 31.10.2018, № EXP311018-FC/2 від 31.10.2018, № EXP240718-FC від 24.07.2018 до Гонконгу, що підтверджується митними деклараціями МД-2 № UA500040/2019/002491, № UA500040/2019/002808, № UA500040/2019/003187, № UA500040/2019/003336, № UA500040/2019/002024.

Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне придбання позивачем Товару згідно Договору.

Щодо взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» з TOB «Оптторгюа» (), колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено в Акті перевірки, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Оптторгюа», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити наступні висновки, щодо складених ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» для цілей оподаткування документів. Укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Оптторгюа» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» (Покупець) та TOB «Оптторгюа» (Постачальник) укладено договори поставки від 19.11.2018 № ОДН 0048-С, від 19.11.2018 ОДН-0050, від 13.12.2018 № ОДН 0071-С (далі - Договори) та додаткові угоди до них. Предметом вказаних договорів є зерно українського походження врожаю 2018 року (надалі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Оптторгюа» поставило, і ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах СРТ («Доставка оплачена до...») або EXW («Франко-завод»). Тобто поставка (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах.

По договорах № ОДН 0048-С від 19.11.2018 та № ОДН 0050-С від 19.11.2018 поставка Товару на умовах EXW («Франко-завод») підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Відповідно до п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, відписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Згідно з п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаних Договорів TOB «Оптторгюа» було здійснено поставку ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» товару, що підтверджується додатковою угоду № 001КЗ від 20.11.2018 до договору № ОДН 0048-С (кукурудза 3 класу, 2 000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 9 136 632,00 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 26.11.2018; додатковою угодою № 001КЗ від 20.11.2018 до договору № ОДН 0050-С (кукурудза 3 класу, 1 900, 00 грн.; загальна вартість з ПДВ 8 679 800,40 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 26.11.2018.

Згідно даних додаткових угод Товар поставляється на умовах EXW франко-склад - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Врадіївський елеватор», що знаходиться м адресою смт. Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 12.

Отримання Товару на зберігання оформлено актами приймання-передачі: № 42 від 20.11.2018, № 43 від 20.11.2018; картками аналізу зерна: № 82 від 1111.2018, № 83 від 20.11.2018; та складськими квитанціями на зерно: № 586 від 20.11.2018, № 587 від 20.11.2018.

На виконання умов Договорів оформлено видаткові накладні № 20 від 20.11.2018, №21 від 20.11.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 20 від 20.11.2018, № 21 від 20.11.2018, № 22 від 20.11.2018, № 23 від 20.11.2018 та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1598274 від 27.11.2018, № 1599251 від 20.12.2018, № 1598315 від 28.11.2018, № 1599250 від 20.12.2018.

На виконання умов Договору № 0071-С від 13.12.2018 Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 001КЗ від 14.12.2018 до договору № ОДН 0071-С (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 599 998,00 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 28.12.2018, додатковою угодою № 002КЗ від 14.12.2018 до договору № ОДН 071 (кукурудза 3 класу, 500, 00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 599 998,00 грн.) поставка Товару здійснюється у строк до 28.12.2018.

Судом апеляційної інстанції, також, встановлено, що Договір між ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» та TOB «Оптторгюа» укладено на умовах СРТ, тобто контрагент зобов`язується поставити Товар у визначений в Договорі пункт призначення, та, відповідно, бере на себе зобов`язання з організації транспортування Товару.

На виконання даних умов Договору були оформлені товарно-транспортні накладні, в яких вантажовідправником значиться TOB «Оптторгюа», а вантажоодержувачем філія ПАТ «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» та вказані дані щодо марки автомобіля автомобільного перевізника, найменування вантажу кількість вантажу, місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження, а саме: ТТН № 599750 від 14.12.2018, № 599748 від 14.12.2018, № 599747 від 15.12.2018, № 599746 від 15.12.2018, № 599745 від 15.12.2018, № 599737 від 15.12.2018, № 599744 від 16.12.2018, № 599743 від 16.12.2018, № 599735 від 15.12.2018, № 599742 від 16.1.2018, № 597356 від 16.12.2018, № 599733 від 16.12.2018, № 599725 від 17.12.2018, № 599722 від 17.12.2018, № 599718 від 17.12.2018, № 599720 від 17.12.2018, № 599726 від 18.12.2018, № 599729 від 18.12.2018, № 599731 від 18.12.2018, № 599714 від 18.12.2018, № 5-9710 від 18.12.2018, № 599711 від 18.12.2018, № 599712 від 17.12.2018, № 599713 від 17.12.2018, № 599716 від 17.12.2018, № 597424 від 20.12.2018, № 597423 від 20.12.2018, № 599709 від 18.12.2018, № 599704 від 19.12.2018, № 599706 від 19.12.2018, № 599707 від 19.12.2018, № 599702 від 18.12.2018, № 599721 від 20.12.2018, № 597425 від 20.12.2018, № 597359 від 21.12.2018.

На виконання умов Договору оформлено видаткові накладні: № 22 від 14.12.2018, № 23 від 15.12.2018, № 24 від 16.12.2018, № 28 від 17.12.2018, № 25 від 17.12.2018, № 26 від 18.12.2018, № 27 від 18.12.2018, № 31 від 21.12.2018, № 32 від 21.12.2018, № 29 від 19.12.2018, № зо від 20.12.2018, № 33 від 22.12.2018.

Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 24 від 14.12.2018, № 25 від 14.12.2018, № 26 від 15.12.2018, № 27 від 15.12.2018, № 28 від 16.12.2018, № 29 від 16.12.2018, № 36 від 17.12.2018, № 37 від 17.12.2018, № 30 від 17.12.2018, № 31 від 17.12.2018, № 32 від 18.12.2018, 33 від 18.12.2018, № 34 від 18.12.2018, № 35 від 18.12.2018, № 43 від 21.12.2018, № 45 від 21.12.2018, № 42 від 21.12.2018, № 43 від 21.12.2018, № 44 від 21.12.2018, № 45 від 21.12.2018, № 38 від 19.12.2018, № 39 від 19.12.2018, № 40 від 20.12.2018, № 41 від 20.12.2018, № 46 від 22.12.2018, № 47 від 22.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату: № 159397 від 22.12.2018, № 1599398 від 22.12.2018, № 1599401 від 22.12.2018, № 1599406 від 22.12.2018, № 1599407 від 22.12.2018, № 23 від 03.01.2019, № 24 від 03.01.2019, № 25 від 03.01.2019, № 26 від 03.01.2019, № 28 від 03.01.2018, № 31 від 03.01.2019, № 32 від 03.01.2019, № К402384 від 17.01.2019, № К402385 від 17.01.2019, № 402386 від 17.01.2019, № 475066 від 21.01.2019, № 475067 від 21.01.2019 № 475068 від 21.01.2019, № 475069 від 21.01.2019, № 475070 від 21.01.2019, № 475071 від 21.01.2019, № 475072 від 21.01.2019, № 475073 від 21.01.2019, № 475074 від 21.01.2019.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, зокрема, договори та додатки до них, податкові, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, тощо, що не заперечується перевіряючими та зазначено у додатку № 3.1 до Акту перевірки.

Згідно з ст.24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерно підлягає зберіганню на зерновому складі. Власники зерна мають укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Відповідно до ст.43 цього Закону, якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Судом встановлено, що отримання товару на зберігання підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі, картками аналізу зерна, складськими квитанціями на зерно.

Також, визначальним в цьому випадку є факт експорту всього отриманого від TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс» товару, що підтверджується митними деклараціями та повідомленнями митниці про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Апелянтом не спростовано дійсність зазначених митних декларацій, які було раніше прийнято митними органами.

ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» має всі документи, які підтверджують фактичні поставки йому товару TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа», а також документи, які підтверджують подальшу реалізацію отриманого товару. На момент cкладання податкових накладних в період, що перевірявся TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа» були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому порядку в якості платників ПДВ, а тому мали відповідні правові підстави для складання податкових накладних.

Таким чином, ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» правомірно віднесено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинах з TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс» та TOB «Оптторгюа» у розмірі 5 762 854,74 грн.

Доводи апелянта про неможливість реального виконання контрагентами позивача (по ланцюгу) договірних зобов`язань через відсутність у останніх необхідних умов для ведення господарської діяльності не беруться колегією суддів до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його постачальниками.

Аналогічний висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №818/1504/17, від 17.12.2018 у справі №810/1753/17.

Слід зазначити, що платник податків (покупець товарів) не має обов`язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені підприємством (продавцем) або його посадовими особами порушення.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Аналізуючи наведене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар, отриманий від контрагентів, мав реальний і товарний характер та був використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище, і документами, які стали предметом перевірки.

Щодо зазначення контролюючим органом в Акті перевірки на відсутність контрагентів за певними адресами та на неможливість проведення їх звірки, колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування за юридичною адресою. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених операцій, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні податковим законодавством.

Сам факт оформлення акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критеріям юридичної значимості, як не відповідає критерію і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така також не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Аналогічна позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 у справі №826/16272/13.

Щодо завищення податкового кредиту по операціям з TOB «Лєкол» у розмірі 448,83 грн., то, до податкового кредиту грудня 2018 року не було включено податкової накладної №6 від 13.12.2018 року, оскільки вищезазначена податкова накладна в грудні 2018 року ще не була зареєстрована. Замість неї до податкового кредиту грудня 2018 року була включена податкова накладна №296 від 07.11.2018 року на суму ПДВ 144,00 грн.

Аналогічна ситуація склалась по операціям з TOB «ДАНАЙ», оскільки розрахунок коригування №81 від 18.10.08 року не був у грудні 2018 року зареєстрований контрагентом, то і податковий кредит по даній операції в грудні 2018 року не включався.

Вищезазначені факти підтверджуються витягом з єдиного реєстру податкових накладних.

Враховуючи вищезазначене, Офісом великих платників податків ДФС безпідставно зменшено податковий кредит по операціям, які і так не були включені до податкового кредиту грудня 2018 року.

Щодо висновку контролюючого органу про завищення податкового кредиту у розмірі 8 808, 56 грн. по операціям з AT «Одесаобленерго», колегією суддів втсановлено, що вищевказаний податковий кредит був поставлений під сумнів фахівцями Офісу великих платників податків в Акті документальної позапланової виїзної перевірки від 20.12.2018 №4232/28-10-41-01/37243279 та за результатами перевірки по вищезазначеним операціям було зменшено податковий кредит.

Проте, відповідачем не було враховано, що пунктом 78.2. ст. 78 Податкового кодексу України передбачено що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Щодо взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» з ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» на суму ПДВ 32 099,11 грн. та TOB «БЛЕК СІ ХОТЕЛ ГРУП» на суму ПДВ 3 833,35 грн., то колегією суддів встановлено, що у ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» наявні всі первинні документи, на підставі яких було включено до податкового кредиту вказані суми.

Крім того, в акті перевірки на сторінках 12 по 17, з незрозумілих підстав, зменшено податковий кредит у розмірі 288 884,96 грн., в тому числі по операціях позивача з ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» та TOB «БЛЕК СІ ХОТЕЛ ГРУП».

На переконання суду апеляційної інстанції, Податковий кодекс України не ставить в залежність можливість відображення платником податку податкового кредиту з відображення та сплатою податкових зобов`язань його контрагентом.

Крім того, контролюючим органом не зазначено в Акті перевірки ані підстави, ані причини зменшення податкового кредиту за листопад 2018 року, що вплинув на декларування податкового кредиту за грудень 2018 року, що є прямим порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року за №727 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (надалі за текстом - Порядок №727).

Так, відповідно до розділу 2 Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово- господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу 3 Порядку №727 передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Враховуючи вищезазначене, контролюючий орган порушив приписи Порядку №727, а саме: не зазначив в акті перевірки, які порушення податкового законодавства допустило ПАТ «ДПЗКУ» та не зазначив, які саме документи або обставини послугували причиною застосування до ПАТ «ДПЗКУ» фінансової відповідальності.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія суддів приходить висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень апелянта щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в Акті перевірки обставини ні кожна окремо, а ні у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів.

З огляду на зазначене, враховуючи необґрунтованість висновків Акту перевірки від 22.03.2019 № 962/28-10-41-01/37243279, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 16.04.2019 № та № є протиправними та підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що ним, в даному випадку, не здійснено.

Крім того, Офіс великих платників податків Державної податкової служби в апеляційній скарзі обмежився лише викладом обставин та норм права, проте не зазначив та не обґрунтував, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що саме не було досліджено судом першої інстанції, чи в чому полягає невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга містить інформацію, відображену в Акті перевірки, і при цьому, доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку та вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А. Б. Парінов

О. О. Беспалов