Справа № 400/1676/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. № 400/1676/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг", пр. Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025

до відповідача:Чорноморська митниця Держмитслужби, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003

про:визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2020 р. № KT-UA-2020,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (далі позивач, ТОВ "Техноторг") звернулося до суду з адміністративним позовом до Чорноморська митниця Держмитслужби (далі - відповідач, митниця) з вимогою визнати протиправними та скасувати рішення Чорноморська митниця Держмитслужби про визначення коду товару №KT-UА-2020 від 17.02.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рішеннях від 17.02.2020 року відповідач визначив код товару за № згідно УКТ ЗЕД, ставкою ввізного мита, за яким складає 5%. Проте, призначення навантажувача та його спроможність працювати із будь-якими захватами або на нерівній місцевості визначається виробником товару. Згідно визначеного відповідачем код товару за № класифікуються автонавантажувачі з вилковим захватом та інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням. До товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 5%), належать штабелювальні навантажувачі для нерівної місцевості з вилковим та іншими видами захвату. Проте, навантажувачі Dieci S.r.l., Dieci Icarus 55.17 FTP, що перевозились позивачем належать до фронтальних телескопічних самохідних навантажувачів, а не є штабелювальними навантажувачами, вони не обладнані штабелювальним пристроєм платформами або вилками, які можуть підійматися та опускатися уздовж вертикальних опор за допомогою ручних лебідок або лебідок з приводом від двигуна чи рейкової системи. Тому, вказані вище навантажувачі TOB «Техноторг» декларувало як «автонавантажувачі колісні фронтальні, одноковшові, не призначені для підземних робіт та нерівної місцевості, нові призначені для землерийних робіт в сільському господарстві» товарна підкатегорія згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 0%).

Відповідач заперечує проти позову та вказав у відзиві, що код визначений позивачем для вищезазначених навантажувачів (товарів) є , УКТ ЗЕД ставка мита - 0%. Проте, відповідач вважає, що дана товарна підкатегорія відповідає опису як - навантажувачі самохідні, із висотою піднімання вантажу більше 1 метру.

Ухвалою від 27.04.2020 року суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року призначено справу до розгляду.

27.05.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року у позивача витребувано документи для огляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено. Та зупинено провадження по справі до закінчення проведення судової експертизи.

17.07.2020 року надійшла відповідь на відзив.

23.07.2020 року надійшли заперечення від представника відповідача.

22.10.2020 року надійшов висновок експерта №20-761 від 29.09.2020 року.

Відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому проваджені.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Техноторг» (Позивач, Покупець) у січні 2020 року імпортувало в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту укладеного із компанією Dieci S.R.L. (Продавець) від 08.01.19 за №024-DM товар Автонавантажувач колісний фронтальний, одноковшовий, не призначений для підземних робіт та нерівної місцевості, призначений для землерийних робіт в сільському господарстві. Dieci Icarus 55.17 FTP (1 одиниця).

З метою розмитнення Товару, що прибув на митну територію Позивачем було надано до митного оформлення митну декларацію (далі МД) №UA508280/2020/001408 від 17.02.2020р.

Позивачем за вищезазначеними митними деклараціями (графа 33 декларації) було визначено код товарів згідно УКТ ЗЕД ставка ввізного мита 0 %, з врахуванням технічних характеристик товару та враховуючи пояснення до товарної позиції 8427 УКТ ЗЕД затверджених наказом ДФС України від 09.06.2015 №401 та правила 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, затверджених Законом України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VII (зі змінами та доповненнями).

Чорноморська митниця Держмитслужби (надалі - «Відповідач») своїм рішенням про визначення коду товару КТ-UA-2020 від 17.02.2020 (згідно п. 4 цих рішень) визначила код товару за № згідно УКТ ЗЕД, ставкою ввізного мита за яким складає 5 %.

Позивач вважає вищезазначені рішення Відповідача про визначення коду товару протиправним та таким, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи, наданої виробником Dieci S.r.l. навантажувачі Dieci Icarus 55.17 FTP це моделі навантажувачів, призначених для роботи на рівних плоских поверхнях з різного роду сипучими матеріалами. Конкретні моделі навантажувачів розраховані на роботу з ковшами 2,50 м3. Робота з переобладнаними робочими органами заборонена, так як для цього необхідна зміна каретки для кріплення робочих органів. В результаті таких змін порушується цілісність і міцність конструкції. Після самовільного переобладнання даний навантажувач знімається з заводської гарантії, і подальша працездатність не гарантовано. Також дані навантажувачі не призначені для роботи у важких умовах і в умовах бездоріжжя. Моделі, призначені для таких умов повинні мати пристрій, що не перекидається з системою блокування рухів, або передні стабілізуючі упори, а також індикатор навантаження.

Суд зазначає, що класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.13 №584-VII. Вказаним законом визначено, що класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності здійснюється відповідно до Основних правил інтерпретації класифікації товарів (далі - Правила). Наказом ДФС України від 09.06.2015 №401 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вказаних вище Правил товарній позиції 8427 УКТ ЗЕД класифікуються автонавантажувачі з вилковим захватом та інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням. До товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 5%), належать штабелювальні навантажувачі для нерівної місцевості з вилковим та іншими видами захвату.

Виходячи з матеріалів справи, за митною деклараціями №UA508280/2020/001408 від 17.02.2020 р. TOB «Техноторг» декларувало товари як «автонавантажувачі колісні фронтальні, одноковшові, не призначені для підземних робіт та нерівної місцевості, нові призначені для землерийних робіт в сільському господарстві» товарна підкатегорія згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 0%).

За вищезазначеними митними деклараціями (графа 33 декларації) було визначено код товарів згідно УКТ ЗЕД ставка ввізного мита 0% з урахуванням технічних характеристик та враховуючи пояснення до товарної позиції 8427 УКТ ЗЕД затвердженої наказом ДФС України від 09.06.2015 №401 та правила 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів сюди включаються автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням. До товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 0%), належать інші самохідні навантажувачі, з висотою підіймання 1 метр та більше.

Відповідно до п. 3 Пояснень до групи 84 (8401-8429) Розділу XVI УКТ ЗЕД, комбіновані машини (комбайни), які складаються з двох або більше машин, що становлять єдиний агрегат, та інші машини, призначені виконувати дві чи кілька доповнювальних або не пов`язаних між собою різних функцій, повинні класифікуватися за тією машиною, або основною функцією, яка є головною у цьому виробі, якщо в контексті не зазначене інше.

Отже, суд з враховуванням технічного опису одноківшових фронтальних колісних навантажувачів моделі Dieci Icarus 55.17 FTP та призначення визначеного виробником, а саме «навантаження», а також те, що ці навантажувачі не є штабелювальними, адже не обладнані штабелювальними пристроями (платформами або вилками, які можуть підійматися та опускатися уздовж вертикальних опор за допомогою ручних лебідок або лебідок з приводом від двигуна чи рейкової системи), а також згідно даних виробника не призначені для роботи на нерівній місцевості та не декларувалися з вилковим захватом, приходить до того, що класифікацію даного товару необхідно проводити за 1 та 6 правилом інтерпретації класифікації товарів за кодом згідно із УКТ ЗЕД (ставка мита 0 %), як інші одноківшові фронтальні навантажувачі.

Відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» при ввезенні товару за кодом УКТ ЗЕД встановлена ставка мита у розмірі 0 %, а при ввезенні товару за кодом УКТ ЗЕД встановлена ставка мита 5 %.

Після прийняття відповідачем рішення про визначення коду товару згідно УКТЗЕД та відмові у митному оформленні товару за кодом УКТЗЕД , позивач з метою випуску товару, що декларувався у вільний обіг, було повторно подано до митного органу нові митні декларації за якими зокрема за рахунок преференції, яку дає сертифікат країни походження EUR 1, у вигляді ввізного мита 0 % позивачем не було переплачено митні платежі, за митними деклараціями.

Для випуску товару, що декларувався, у вільний обіг, було повторно подано до митного органу нову митну декларацію, а саме №UA 508280/2020/001410 від 17.02.2020 року.

Згідно Висновку експерта №20-761 від 29.09.2020 року навантажувач моделі Dieci Iсarus 55.17 FTP за сукупністю наявних параметрів, відсутності пристроїв для забезпечення роботи в умовах нерівної місцевості, відсутність обладнання для навантаження ґрунту, слід віднести до інших навантажувачів у відповідності до УКТ ЗЕД коду

Таким чином, висновком експертизи підтверджено, що позивач вірно визначив код товару згідно УКТ ЗЕД ставка ввізного мита якого складає 0% з урахуванням технічних характеристик товару.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Аналіз норм Митного Кодексу України дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Виходячи з зазначених у відзиві підстав для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, взагалі в прийнятих ним рішеннях про визначення коду товару не зазначив підстав неправильної класифікації позивачем товарів за кодом УКТ ЗЕД , не надав достатніх доказів, які б підтверджували наявність фактів зазначених в його рішенні про визначення коду товару чим порушив права позивача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її належним чином, не надав достатніх доказів, які б підтверджували наявність фактів зазначених в його рішенні про коригування митної вартості товару чим порушив права позивача.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (пр. Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025, ) до Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ) про визначення коду товару №KT-UА-2020 від 17.02.2020 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (пр. Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025, ) судові витрати в розмірі 2102,00 грн. сплачені платіжним дорученням №14804 від 22.04.2020 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар