Справа № 580/1951/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1951/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача (протокол від 06.08.2019 № 05) про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати з 05.08.2019 позивачу пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 05.08.2019 звернувся до відповідача з заявою та необхідні документи для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку на 10 років, оскільки немає підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати пенсію з дня звернення із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а саме з 05.08.2019.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, апелянтом наголошено на пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на запит відповідача від 28.01.2019 № 9209/02-10, Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації надано довідку від 24.03.1993 № 165, яка слугувала підставою для видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з вказаної довідки, рядовий ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 20.10.1986 по 07.05.1987 з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в с. Копачі.

Відповідно до запиту Звенигородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30.07.2019 № 67620/02-06, Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації проведено засідання щодо перевірки надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу.

Згідно з витягу з протоколу комісії Черкаської облдержадміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 33 від 09.09.2019, підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках категорії 2 та видачу позивачу посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.08.1994. Вказаний висновок зроблено на підставі записів військового квитка та довідки військової частини НОМЕР_1 від 24.03.1993 № 165 щодо участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 20.10.1986 по 07.05.1987 на посаді водія у складі військової частини НОМЕР_3 в період проходження строкової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 05.08.2019 про призначення йому пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До вказаної заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідку про місце проживання (реєстрації) особи; копію паспорту; трудову книжку; копію військового квитка; копію диплому про навчання; довідки про заробітну плату від 01.08.2019 № 335 та від 16.07.2019 № 128; довідки про стаж від 15.07.2019 № 127, від 15.07.2019 № 126, від 01.08.2019 № 334; посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС 2 категорії та документи, що підтверджують надання статусу учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС від 21.06.2017 № 179/1/6474, від 05.12.2017 № 12940/02, від 18.01.20108 № 179/1/693, від 28.01.2019 № 9361/02-10, від 28.01.2019 № 9209/02-10, від 05.02.2019 № 19/300, від 24.03.1993 № 165, від 21.02.2019 № 18645/02-10, від 13.06.2019 № 179/1/9591, від 30.07.2019 № 67620/02-06.

Проте, розглянувши подані заявником документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Вказане рішення оформлене протоколом від 06.08.2019 № 05 та надіслано позивачу листом від 17.09.2019 № 81690/03-07. Свою відмову відповідач обґрунтовує тим, що згідно з довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 18.05.2017 № 931 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 в період з 02.10.1986 по 06.05.1987, місце дислокації частини - с. Оране, яке відповідно до додатку № 1 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіактивного забруднення затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, не відноситься до зони відчуження. Також, вказано на те, що дні виїзду в зону не зазначено, інші відомості щодо участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по документам військової частини відсутні. (а.с. 15)

Вважаючи зазначену відмову пенсійного органу незаконною та необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відмова відповідача є необгрунтованою, адже єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". При цьому, судом першої інстанції вказано на те, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а отже, підстави вважати, що така особа не перебувала та не виконувала роботи у зоні відчуження об`єктивно відсутні, а вказане посвідчення ніким не оскаржене та не скасоване, відтак, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні позивачу пенсії, відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ є необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги:

- надані позивачем документи до заяви від 05.08.2019 не підтверджують період роботи, населений пункт чи об`єкт зони відчуження, де позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а інформація в наявних документах не співпадає між собою, а саме, в отриманій дозі опромінення, у місці розташування військової частини;

- судом першої інстанції не було звернуто увагу на пропуск позивачем строків на звернення до суду з цим позовом.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (надалі по тексту також - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до приписів ст. 9 Закону № 796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, згідно з ст. 10 Закону №796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з абз. 1, 3 і 4 ст. 15 цього Закону, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 15 Закону № 796-XII, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 01.07.1986 до 31.12.1986 від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі по тексту також - Порядок № 22-1).

Згідно з п. 2.1 розділу II Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком, крім іншого, особа повинна надати документи, які засвідчують її особливий статус. Для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особа повинна надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Серії НОМЕР_2 та віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що наявне в справі підтвердження Комісії, яка перевіряла обгрунтованість видачі посвідчення, а отже, суд першої інстанції правильно вказав на те, що підстави вважати, що така особа не перебувала та не виконувала роботи у зоні відчуження об`єктивно відсутні, при цьому, що вказане посвідчення не скасоване.

Щодо посилань апелянта на невідповідність даних про отримане позивачем опромінення та відсутність зазначення в довідці військової частини місць де здійснював ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС (зазначено лише місце дислокації військової частини), колегія суддів зазначає, що вказані доводи, у даному випадку, не є визначальними, адже записами у військовому квитку та довідкою військової частини (витяг з архіву) підтверджуються обставини участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (періоди між собою узгоджуються), а наявність неточностей у даних/відсутність повної інформації, не може ставитись у провину саме позивачу та позбавляти гарантованого права на вихід на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні позивачу пенсії, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, є необґрунтованою.

Крім того, апелянт наголошує на пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до суду з даним позовом (відмова датована - 17.09.2019, позивач звернувся до суду - 01.06.2020), при цьому, що позивачем взагалі не ставилось питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. Колегія суддів вважає зазначені доводи сторони апелянта помилковими, адже як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 позовну заяву було залишено без руху, з наданням строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку з доказами на підтвердження. (а.с. 20) На виконання вимог даної ухвали суду, позивач 22.06.2020 подав заяву, до якої додав клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, яке обгрунтовано укладенням договору на надання безоплатної вторинної правової допомоги та пов`язаними обставинами: введенням карантинних заходів та неналежною роботою призначеного адвоката (наказом № 3 від 23.03.2020 було замінено адвоката) (а.с. 24-27). У зв`язку з наведеними позивачем обставинами пропуску строку на звернення до суду, суд першої інстанції їх перевіривши, мав підстави для їх поновлення, адже вони підтверджуються документально, а спір стосується захисту конституційного права на належне пенсійне забезпечення. (а.с. 32)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, та зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. У частині доводів апелянта про пропуск позивачем строку на звернення до суду, колегією суддів відхилено вказані посилання, адже суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, досліджував підстави пропуску встановленого ст. 122 КАС України строку на звернення до суду та мав підстави для їх поновлення, з урахуванням обставин, що склались у цій справі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко