Справа № 480/4457/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Справа №480/4457/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - Лазун Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4457/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо проведення перерахунку раніше призначеної йому, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1923/18 з обмеженням суми пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести нарахування та виплату позивачу, щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень максимального розміру пенсій та строку її виплати, з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 по 01.07.2020, та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсій за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, за невчасно виплачену пенсію.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач протиправно при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі №818/1923/18 обмежив розмір раніше нарахованої пенсії на підставі п. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Позивач зазначив, що вказане положення визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року. Також вказав, що норми щодо обмеження максимальним розміром пенсії, які призначаються з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на позивача не розповсюджуються, оскільки пенсія призначена у 2005 році, а з 01.01.2018 у нього виникло лише право на перерахунок пенсії, що відповідно є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що за інформацією відділу призначення та перерахунків військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, позивач перебуває на обліку у головному управлінні як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ. На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1923/18 та від 19.03.2019 по справі № 480/593/19 позивачу здійснено перерахунок пенсії. За правилами статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, крім іншого, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки перевищення максимального розміру пенсії позивачу стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закон № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведені обставини, ГУ ПФУ в Сумській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

11.08.2020 позивачем до суду було надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем, при виплаті йому пенсії, не взято до уваги Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIІ, які в частині 2 дають чіткі приписи, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016. В той час, як з 01.01.2016 позивачу була перерахована, а не призначена пенсія. Також позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 та ч. 2 ст. 55 Закону 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів Дана норма вказаних законів України носить імперативний характер і є обов`язковими для виконання відповідачем. Оскільки нараховані та виплачені позивачу суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий з вини ГУ ПФУ в Сумській області, позивач має право на компенсацію втрати частину доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених на підставі рішення суду.

Ухвалою суду від 21.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 27.08.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

У судове засідання з`явилася представник позивача, яка позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач витребувані документи до суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності військовослужбовцям на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі №818/1923/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області №11/396 від 07.05.2018 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016, виданої на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05.02.2018 по справі №591/5320/17.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі №480/593/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн. з 01.01.2016 р., а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 року.

У жовтні 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі вищевказаного рішення суду з обмеженням розміру пенсії максимальним розміром пенсії.

Не погодившись з обмеженням максимальним розміром пенсії, позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Сумській області з відповідною заявою (а.с.11-12).

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 07.07.2020 № 2514-2664/Н-02/8-1800/20 повідомило, що розмір пенсії позивача, як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни становить 80% відповідних сум грошового забезпечення. З урахуванням його підвищення на 25 % згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України « Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381, цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 50,00 грн., підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, загальний розмір пенсії складає 16585,82 грн. Проте, враховуючи вимоги частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Перераховані кошти за період з 01.01.2016 по 15.08.2018 (перераховані на виконання рішення від 11.07.2018 по справі № 818/1923/18) та за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 (перераховані на виконання рішення від 19.03.2019 по справі № 480/593/19) будуть виплачені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" у порядку, встановленому Пенсійним фондом України (а.с.13-14).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №911-VIII), (яка набрала чинності з 1 січня 2016 року), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ на момент виникнення права на перерахунок пенсії було встановлене обмеження її максимального розміру.

Конституційний Суд України у п. 2 резолютивної частини свого рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначив, що положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За приписами ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з урахуванням рішення Конституційного Суду України, на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу не було встановлено ніяких обмежень максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на перерахунок яких виникло, починаючи з 01.01.2016.

Суд звертає увагу, що обмеження максимального розміру пенсії або щомісячного грошового утримання (ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ) було запроваджене ще Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ, який набрав чинності з 01.10.2011.

Проте, відповідно до п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Тобто сам законодавець визначив, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на те, що пенсія позивачу була призначена у жовтні 2005 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», така пенсія не може бути обмежена максимальним розміром, оскільки ні Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ні інші нормативно-правові акти не містять положень про можливість обмеження максимальним розміром пенсій, які були призначені до набрання чинності вказаним Законом, при їх послідуючому перерахунку.

Отже пенсія позивача за вислугу років має бути перерахована з 01.01.2018, без обмеження її максимального розміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх дій щодо обмеженні розміру пенсії позивача граничним її розміром.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо проведення перерахунку призначеної пенсії з 01.01.2018 з обмеженням суми пенсії максимальним розміром та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату, щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень максимального розмір пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 по 01.07.2020.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсій за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, за невчасно виплачену пенсію слід зазначити наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами, визначеними статтею 3 Закону №2050-III та пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до статті 4 Закону №2050-III та пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, які не повинні носити разового характеру (у даному випадку пенсії); 2) порушення встановлених строків їх виплати на один і більше календарних місяців; 3) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 4) фактична виплата заборгованості.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

З наведених норм вбачається, що компенсація втрати частини доходів нараховується за фактом виплати доходів - в день виплати доходу. Для можливості нарахувати і виплатити компенсацію необхідно визначити приріст індексу споживчих цін (залежить від місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу: береться наступний за місяцем нарахування доходу індекс споживчих цін по місяць фактичної виплати заборгованості, без урахування останнього).

Відповідно до положень статті 6 Закону №2050-ІІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа №21-518а14), а також Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа №336/4675/17), від 22 листопада 2018 року (справа №522/1404/17), компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, виплата позивачу різниці між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2018 року, на момент звернення до суду із даним позовом не проводилася. Крім того не проводилося і саме нарахування.

Разом з тим, оцінюючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати у тому місяці, у якому буде здійснена виплата заборгованої пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, суд зазначає, що відповідно до положень статей 2, 5 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому спосіб захисту повинен забезпечити поновлення саме порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного на момент звернення до суду права особи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі, перевірених письмовими доказами, суд дійшов висновку, що звернення до суду з позовними вимогами про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, за невчасно виплачену пенсію є передчасним, оскільки донарахування та виплата частини пенсії не відбулася, а тому умови для розрахунку компенсації не настали. Задоволення позову буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Даний висновок суду відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, викладеній в постанові від 10 липня 2018 року у справі №404/6317/16-а (адміністративне провадження №К/9901/5696/17), згідно з якою виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відтак, в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо проведення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з обмеженням суми пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень максимального розміру пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.01.2018 по 01.07.2020.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 листопада 2020 року.

Суддя О.М. Кунець