Справа № 460/6777/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Рівне №460/6777/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1700-0301-8/12497 від 18.05.2020 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 27.04.2020.

Мотивуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначав, що пенсійний орган протиправно відмовив в зарахуванні до спеціального страхового стажу періодів роботи, які зазначені в його трудовій книжці, а також в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Серед іншого вказував на те, що разом із заявою про призначення пенсії ним було подано дублікат трудової книжки, як основного документа, що підтверджує трудовий стаж, а тому покликання відповідача на невідповідність такої трудової книжки вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях №162 від 20.06.1974 щодо дати її заповнення та першого запису в ній є безпідставним. Також повідомляв, що пенсійному органу ним було подано ряд первинних документів, що підтверджують пільговий характер його роботи. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що відомості, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 , не можуть бути враховані до його страхового стажу, оскільки трудова книжка не відповідає вимогам та заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях №162 від 20.06.1974. Зокрема, перший запис у вказану трудову книжку внесено 01.03.1976, водночас, дата її заповнення - 31.12.2003, що суперечить п.2.2 зазначеної Інструкції. Також зазначена трудова книжка заповнена на бланку нового зразка. Крім того, вказував, що записи трудової книжки позивача не містять даних про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції. При цьому, відповідач наголошував на наявності недоліків у поданих позивачем первинних документах. Таким чином, до пільгового стажу позивачу зараховано періоди роботи за 1999, 2004, 2006, 2019, 2020 роки - 2 роки 5 місяців 17 днів. З огляду на непідтвердженість первинними документами необхідного стажу роботи позивача трактористом - 20 років, відповідач вважав, що підстави для призначення пільгової пенсії позивачу відсутні. Просив повністю відмовити у задоволенні позову (а.с.51-53).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено і не є спірним у справі, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), 27.04.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначені пільгової пенсії, оформлене листом від 18.05.2020 №1700-0301-8/12497. Пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 , що відомості, які містяться в його трудовій книжці, не можуть бути враховані до страхового стажу, оскільки трудова книжка не відповідає вимогам та заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях №162 від 20.06.1974. Зокрема, перший запис у вказану трудову книжку внесено 01.03.1976, водночас, дата її заповнення - 31.12.2003, що суперечить п.2.2 зазначеної Інструкції, згідно з яким заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. Також зазначена трудова книжка заповнена на бланку нового зразка. Крім того, вказував, що записи трудової книжки позивача не містять даних про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції. При цьому, відповідач наголошував на тому, що первинними документами не підтверджено періоди роботи трактористом-машиністом в ПСП "Агрофірмі "Волинь", оскільки у наданих позивачем документах відсутні відомості про посаду, не в усіх документах зазначено назву підприємства та не повністю зазначено по-батькові, що не відповідає паспортним даним. Таким чином, до пільгового стажу позивачу зараховано періоди роботи за 1999, 2004, 2006, 2019, 2020 роки - 2 роки 5 місяців 17 днів. З огляду на непідтвердженість первинними документами необхідного стажу роботи позивача трактористом-машиністом - 20 років, відповідач зазначав, що підстави для призначення пільгової пенсії позивачу відсутні (а.с.9-11).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до п. "в" ч.1 ст.13 Закону 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Зазначене кореспондується із пп.3 п.2 ст.114 Закону №1058-IV, відповідно до змісту якого пенсії на пільгових умовах призначаються чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років.

Відповідно до ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

В межах спірних правовідносин підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стали висновки пенсійного органу про недостатність у позивача стажу роботи трактористом-машиністом - 20 років, оскільки такий не підтверджено трудовою книжкою та первинними документами.

Згідно з вимогами ст.62 Закону 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу. За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №607/14316/16-а та від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а.

Як встановлено судом, відповідачем при обрахунку стажу роботи ОСОБА_1 не було враховано його трудову книжку.

Фактичною підставою для не зарахування до стажу позивача періодів його роботи трактористом-машиністом згідно записів у трудовій книжці, слугувала невідповідність такої трудової книжки вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях № 162 від 20.06.1974, а саме: перший запис у трудову книжку внесено 01.03.1976, водночас, дата заповнення трудової книжки 31.12.2003.

Як зазначено позивачем його трудова книжка є дублікатом, з огляду на те, що первинна була знищена в пожежі, що сталася на території підприємства, де він працював. Відповідачем жодним чином не спростовано дану обставину.

Згідно з записами вказаної трудової книжки НОМЕР_1 від 31.12.2003 ОСОБА_1 в період з 01.01.1984 по 31.12.2005 та з 22.06.2006 по 23.01.2007 працював трактористом, механізатором та механізатором-трактористом у ПСП "Агрофірма "Волинь" (правонаступник колгоспу ім. Леніна Дубенського району, який перейменовано в колгосп "Вільна Україна", в КСП "Вільна Україна" та реорганізовано в СК "Вільна Україна"). У періоди з 28.03.2007 по 03.12.2008, з 23.04.2009 по 07.12.2009, з 13.04.2010по 10.12.2010, з 26.04.2011 по 28.11.2011, з 30.12.2012 по 25.12.2012, з 19.04.2013 по13.01.2014, з 04.04.2014 по 31.12.2014, з 20.04.2015 по 18.11.2015, з 22.04.2016 по 08.12.2016, з 25.10.2017 по 13.02.2020 позивач працював механізатором-трактористом, трактористом у ТОВ "Волинь Край" (а.с.12-18).

Суд зауважує, що згідно з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №681/813/17 та 20.02.2020 по справі №182/6635/16-а, термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Оцінюючи доводи відповідача щодо не врахування трудової книжки позивача при обчисленні його стажу, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Станом на час початку ведення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункти 2.2, 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням пункту 2.2, 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок №656) та цією Інструкцією.

Відповідно до п.1 Порядку №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

При цьому, згідно з п.5.1, 5.2 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним

органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3 Інструкції № 58 визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Згідно з підпунктом 5.5 Інструкції № 58 якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена та інше), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї).

При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Системним аналізом вищевикладених положень Інструкції № 58 встановлено, що перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містять будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки.

Пунктом 18 Порядку № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301, з якої випливає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Суд зауважує, що записи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача є дублікатом і містить всі необхідні записи про роботу, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Водночас, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, як було зазначено судом, вимогами Порядку № 637 прямо передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Враховуючи, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Отже, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача врахувати при обчисленні стажу трудову книжку позивача є протиправною.

Суд оцінюючи допустимість трудової книжки позивача як доказу в підтвердження його страхового стажу враховує, що відповідач не навів достатніх і належних аргументів, які б вказували на невідповідність трудової книжки чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Поряд з цим, як встановлено судом, крім трудової книжки, ОСОБА_1 разом з заявою від 27.04.2020 надавав відповідачу інші документи на підтвердження свого трудового стажу, а саме:

-довідку ПСП "Агрофірми "Волинь" від 20.02.2020 №07/20-02-20 про період роботи в колгоспі;

-довідку ПСП "Агрофірми "Волинь" від 20.02.2020 №01/20-02-20 про те, що позивач працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві;

-довідки ПСП "Агрофірми "Волинь" про помісячні виходи;

-довідку ПСП "Агрофірми "Волинь" від 20.02.2020 №08/20-02-20 про кількість вироблених трудоднів;

- витяг з книги обліку трудового стажу;

- довідку ТОВ "Волинь Край" від 19.02.2020 №45 про період роботи в підприємстві;

-довідку ТОВ "Волинь Край" від 04.05.2020 №89 про кількість вироблених трудоднів;

-довідку ТОВ "Волинь Край" від 19.02.2020 №44 про те, що позивач працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві;

-накази по ТОВ "Волинь Край" про прийом та звільнення ОСОБА_1 з роботи за 2015-2020 роки (а.с.21-37).

В оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідач, окрім як про неврахування записів трудової книжки позивача, також вказував і про наявність недоліків у поданих позивачем первинних документах, та про відсутність первинних документів як таких на підтвердження стажу роботи трактористом-машиністом.

Проте, суд зауважує, що відсутність первинних документів або ж наявність формальних недоліків у них, враховуючи підтвердження відповідних періодів роботи записами в трудовій книжці, не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 по справі №686/3264/16-а №6 зазначено необхідність застосування саме записів у трудовій книжці, а надання довідок вимагається у разі відсутності в ній відповідних записів.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

На переконання суду, при поданні відповідачу заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем надано достатньо документів, які підтверджують той факт, що його робота на посаді машиніста-тракториста була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва, що він працював трактористом-машиністом на різних підприємствах на тракторах протягом усього робочого року, а саме: трактористом на полі, трактористом на фермах в зимовий час, так і зайнятий ремонтом та обслуговуванням тракторів, оскільки специфіка такої роботи вимагала постійної зайнятості на машинах-тракторах та їх ремонту і обслуговування, тобто всі роботи, які протягом багатьох років виконував позивач, були пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції з використанням сільськогосподарської техніки - трактора.

Крім того, зазначене також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 від 24.02.2006, свідоцтва про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, посвідчення про спеціальне навчання з питань пожежної безпеки від 24.06.2011, почесної грамоти Рівненської ОДА від 27.08.2020 №414 (а.с.38-40).

Отже, відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, без урахування відомостей, що містяться в його трудовій книжці від 31.12.2003 НОМЕР_1 щодо періодів роботи на посаді тракториста (механізатора, механізатора-тракториста, тракториста-машиніста).

Відповідно, до належним чином підтвердженого пільгового стажу роботи позивача повинні включатися періоди його роботи з 01.01.1984 по 31.12.2005 та з 22.06.2006 по 23.01.2007 у ПСП "Агрофірма "Волинь", а також з 28.03.2007 по 03.12.2008, з 23.04.2009 по 07.12.2009, з 13.04.2010 по 10.12.2010, з 26.04.2011 по 28.11.2011, з 30.12.2012 по 25.12.2012, з 19.04.2013 по 13.01.2014, з 04.04.2014 по 31.12.2014, з 20.04.2015 по 18.11.2015, з 22.04.2016 по 08.12.2016, з 25.10.2017 по 13.02.2020 у ТОВ "Волинь Край".

Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач діяв не у спосіб та не на підставах, що передбаченні чинним законодавством України.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 від 18.05.2020 №1700-0301-8/12497, з підстав непідтвердженості у нього необхідного стажу роботи трактористом-машиністом 20 років.

Отже, враховуючи наявність належним чином підтвердженого пільгового стажу роботи позивача більше 20 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пільгової пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, тобто оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії 27.04.2020, надавши всі необхідні документи, то з цього дня він має право на призначення йому пільгової пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п.29 рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain" статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що відповідач повинен доводити правомірність своїх рішення, дій чи бездіяльності. Водночас, позивач не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Тобто обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а розподілений в залежності від вимог та заперечень.

У даному випадку обов`язок доказування правомірності оспорюваних дій належить відповідачу, в той час як позивач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, оформлене листом від 18.05.2020 №1700-0301-8/12497.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 27.04.2020 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 01.01.1984 по 31.12.2005 та з 22.06.2006 по 23.01.2007 у ПСП "Агрофірма "Волинь", а також з 28.03.2007 по 03.12.2008, з 23.04.2009 по 07.12.2009, з 13.04.2010 по 10.12.2010, з 26.04.2011 по 28.11.2011, з 30.12.2012 по 25.12.2012, з 19.04.2013 по 13.01.2014, з 04.04.2014 по 31.12.2014, з 20.04.2015 по 18.11.2015, з 22.04.2016 по 08.12.2016, з 25.10.2017 по 13.02.2020 у ТОВ "Волинь Край".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 листопада 2020 року.

Суддя С.А. Борискін