Справа № 420/8886/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8886/20
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши заяву представника відповідача, яку додано до відзиву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» в якому позивач просить:

стягнути з комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за СП № 1 та СП № 2 в сумі 208 725, 73 грн. за період з 01.04.2020 по 25.08.2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

05.10.2020 р. через канцелярію суду за вхід. № 41006/20 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить:

стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради (, вул. Академіка Заболотного, 26 м. Одеса, 65025) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за СП № 1 та СП № 2 в сумі 251 258, 72 грн. (двісті п`ятдесят дона тисяча двісті п`ятдесят вісім грн. 72 коп.) за період з 01.04.2020 по 25.09.2020.

16.10.2020 року разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача надано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яка обґрунтована наступним.

Стаття 12 КАСУ встановлює форми адміністративного судочинства.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданій позовній заяві Позивач просить суд, зокрема, стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради (, вул. Академіка Заболотного, 26 м. Одеса, 65025) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за СП № 1 та СП № 2 в сумі 251 258, 72 грн. (двісті п`ятдесят дона тисяча двісті п`ятдесят вісім грн. 72 коп.) за період з 01.04.2020 по 25.09.2020 р.

Отже, справа № 420/8886/20 не відноситься до окремої категорії справ незначної складності, оскільки не підпадає під критерії, які визначені у статті 263 КАС України.

На думку відповідача, адміністративна справа № 420/8886/20 має розглядатися за правилами загального позовного провадження через її складність, яка полягає у тому, що згідно з п.1.1. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради є неприбутковим лікарняним закладом охорони здоров`я - унітарним комунальним підприємством, а також об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (далі - Власник) в межах повноважень, визначених законодавством.

Згідно до п. 1.8. Статуту, Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку, тому є неприбутковою організацією.

Пунктом 5.4.2. Статуту визначено, що одним з джерел формування майна та коштів Підприємства є бюджетні кошти.

Відповідно до п. 3.6. Статуту, Підприємство формує свою господарську, фінансову та іншу діяльність з виконання планових завдань, узгоджених Галузевим управлінням, виключно на підставі законодавства з дотриманням положень, встановлених цим статутом.

Відповідно до п. 18, ст. 2 та ч. 1-5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, Одеська обласна державна адміністрація та Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації є головними розпорядником бюджетних коштів, а Відповідач, у відповідності до п. 47, ст. 2 та ч. 6-7 ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів.

З вищезазначених норм Бюджетного кодексу України вбачається, що обов`язок розпорядника бюджетних коштів (Відповідача) полягає в своєчасному перерахуванні грошових коштів відповідно до бюджетного призначення.

Таким чином, враховуючи здійснення фінансування третьою особою, обсяг та характер доказів може змінитися під час розгляду справи, що в свою чергу вплине на розгляд справи по суті. Отже, відповідач вважає, що вказана справа не належить до ст. 257 КАС України, до категорії малозначних справ та проти слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач заперечує.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно з п. 20 частини першої ст. 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною другою ст. 12 КАС України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною четвертою ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа, яка розглядається, до таких спорів не відноситься.

Згідно ч.1 ст.260 КАС України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Щодо критерію «малозначності», суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у вказаному рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалось судами нижчих інстанцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що для представника позивача та представника відповідача застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним.

В судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визнав як такі, що випливають з фрази «передбачено законом», є наступні:

будь-яка норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатись розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію;

фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав.

З огляду на критерії, напрацьовані ЄСПЛ, суд вважає, що правові норми ст. 12, 257-262 КАС України сформульовані з достатньою точністю, що свідчить про можливість для позивача, відповідача та інших осіб передбачити, що справа буде розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо не віднесення справи № 420/8886/20 до окремої категорії справ незначної складності, оскільки не підпадає під критерії, які визначені у статті 263 КАС України.

Провадження по справі № 420/8886/20 відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України) про що вказано в ухвалі суду від 23.09.2020 року.

При цьому, ст. 263 КАСУ на яку вказує представник відповідача регламентує особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності, за виключним переліком.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 263 КАСУ справи визначені у ч. 1 ст. 263 КАСУ, суд розглядає у строк не більше 30 днів з дня відкриття провадження по справі.

Тоді, як строку розгляд справи за правилами ст. 262 КАСУ встановлений приписами ст. 258 КАСУ протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

В ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 23.09.2020 р. суд, дослідивши матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, дійшов висновку, що дана адміністративна справа згідно ст. 12, 257-262 КАС України, відноситься до справ незначної складності.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Крім того, в ч.3 ст. 257 КАС України міститься ряд критеріїв, які необхідно з`ясувати та довести належними поясненнями та доказами, для вирішення питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В свою чергу, представником відповідача при зверненні із заявою про розгляд справи № 420/8886/20 за правилами загального позовного провадження не здійснено його правове обґрунтування, не зазначені обставини, які за положеннями Кодексу могли вимагати розгляду справи саме в порядку загального позовного провадження.

Щодо доводів представника відповідача, що справа має розглядатися за правилами загального позовного провадження, оскільки спрощена форма позовного провадження позбавляє відповідача, як учасника справи, реалізувати всі свої права та вичерпати всі можливості доведення своєї позиції, суд не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 261 КАСУ, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При цьому, приписами ст. 262 КАСУ визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Викладені приписи процесуального законодавства свідчать про те, що розгляд справи в спрощеному позовному провадженні не обмежує учасників справи у наданні доказів, відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а тому у відповідача наявні всі процесуальні можливості щодо доведення своєї позиції.

Приписам ч. 5 ст. 44 КАСУ встановлено, що учасники справи, зокрема, зобов`язані:

сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Велика Палата Верховного Суду надає учасникам процесу у справі № 522/7636/14-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, з огляду на обставини справи, підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні».

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 14.05.2019 року по справі №522/7636/14-ц.

З урахуванням зазначеного, клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, п.20 ст. 4, 5, ч.6 ст. 12, 248, 256, 260-262, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.