Справа № 200/9650/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Справа№200/9650/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу позов ОСОБА_1

до відповідача: Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонд України Донецької області

про: визнання протиправним та скасування рішення № 185 Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року службу у Радянській армії, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору, з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на Новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії №4654 від 29.09.2020 року з урахуванням пільгового стажу роботи відповідно записам у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 185 Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року службу у Радянській армії, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору, з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на Новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії №4654 від 29.09.2020 року з урахуванням пільгового стажу роботи відповідно записам у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.09.2020 року він звернувся до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 4654 та належним пакетом документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що згідно рішення № 185 йому відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах. Позивач вважає таке рішення позивача протиправним та таким, що порушує його конституційні права на отримання пенсії. Позивач вказує на те, що відповідно до ст. 48 КЗпП та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Позивач зазначає, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, отже періоди роботи повинні бути зараховані на підставі записів у трудовій книжці. Крім того, позивач вказує на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач мав право звернутися до підприємств, організацій, окремих осіб для отримання документів та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсі. Отже, право отримання пенсійних виплат позивачем не може бути поставлено у залежність від можливості Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження. Також, позивач звертає увагу на те, що відповідач встановивши, що до заяви про призначення пенсії подані не усі документи міг письмово повідомити заявника про необхідність надання додаткових документів, які це передбачено п. 1.7 Порядку № 22-1. Позивач вважає, що стаж роботи визначений у трудовій книжці підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що при вирішенні питання про призначення пенсії орган Пенсійного фонду України повинен також враховувати, що він набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства утворені відповідно до законодавства України. Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу право на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж. Позивач вважає, що приймаючи спірне рішення відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивач звернувся 29.09.2020 року до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення ( перерахунок ) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Виходячи з положень Порядку № 22-1 вбачається, що при призначенні пільгової пенсії необхідно додати довідку яка уточнює особливий характер роботи, а також зайнятість робочого часу. Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Приписами п. 2.3 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників передбачено порядок заповнення трудової книжки. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідач вказує на те, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідач зазначає, що у разі відсутності у трудовій книжці відповідного запису, позивач зобов`язаний надати відповідно до п. 20 Порядку № 637 довідки про підтвердження пільгового характеру робіт.

Крім того, відповідач зазначає, що ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» розміщується за адресою:м. Докучаєвськ, вул. Тельмана, 2, тобто на непідконтрольній владі території. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Докучаєвськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Довідки надані позивачем виданні підприємствами, що не перереєструвалися з зони проведення ООС, а отже не можуть вважатися достовірними. Саме тому, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не може вважати довідки достовірними, до проведення перевірки на підприємстві. Крім того, для перевірки достовірності даних наведених у довідках, щодо пільгового характеру роботи з 01.03.1984 по 21.04.1984, з 01.08.1986 по 20.02.1992 необхідно здійснити їх перевірку, проте, на даний час неможлива оскільки підприємство знаходиться на території де українська влада не здійснює свої повноваження.

Також, відповідач зазначає, що згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Списки №1 чи №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 не містять в переліку робіт таку посаду як «Тесля-бетонщик», що не дає право на зарахування періоду з 20.03.1992 по 06.07.1992 до пільгового стажу роботи. Для уточнення пільгового характеру роботи Позивачу відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідного запису у ній №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637) необхідно надати довідку уточнюючу пільговий характер роботи. Списки №1 чи №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Списки №1 чи №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 не містять в переліку робіт таку посаду як «Слюсар по ремонту автомобілів», що не дає право на зарахування періоду з 23.09.1992 по 10.07.2001 до пільгового стажу роботи. Для уточнення пільгового характеру роботи Позивачу відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідного запису у ній №637 від 12.08.1993 необхідно надати довідку уточнюючу пільговий характер роботи.

Відповідач зазначає, що для зарахування періоду роботи на посаді слюсаря по ремонту автомобілів Позивачу, крім довідки, що уточнює пільговий характер роботи, необхідно надати виписку з наказу про проведення атестації робочих місць, перелік професій посад, робочих місць які атестовані погоджений з державною експертизою умов праці, органу, який наділений правом перевірки правильності віднесення посад до Списків №1 та №2.

Щодо періоду служби в лавах Радянської Армії, то відповідно до Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» № 2636-ІУ від 02.06.2005 час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач вказує на те, що оскільки позивач до призову на військову службу та після повернення з армії не працював на посаді, що передбачена Списком № 1 чи Списком № 2, то підстав для зарахування цього періоду до пільгового стажу роботи не має.

З огляду на зазначене. Відповідач вважає. що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах прийнято в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 6).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.09.2020 року звернувся до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: копія паспорту, ідентифікаційного номера, копія трудової книжки НОМЕР_4 від 01.03.1984 року, копія диплома НОМЕР_5 від 28.02.1984 року, копія військового квитка НОМЕР_6 від 22.04.1984 року, пільгова довідка № 127 від 07.07.2020 року, яка видана ПАТ «Новотроїцьким рудоуправлінням», пільгова довідка від 15.03.2017 року (без номера) видана ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат».

30.09.2020 року Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 185 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 14-15).

Зі змісту вказаного рішення встановлено, що довідка від 15.03.2017 року (без номеру) не розглядається при визначенні права на пенсію на пільгових умовах, в зв`язку з тим, що видана підприємством, яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

До пільгового стажу роботи, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано період роботи з 11.07.2001 року по 20.06.2002 року та з 05.09.2002 року по 26.07.2007 року згідно пільгової довідки № 127 від 07.07.2020 року, та складає 05 років 10 місяців07 днів. Страховий стаж складає 33 роки 04 місяця 16 днів.

За таких обставин ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах.

Позивач не погодившись з рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 185 від 30.09.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, суд приходить висновку, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Так, з копії трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 встановлено, що позивач 01.03.1984 року прийнятий на роботу до Докучаевського флюдо-доломітного комбінату на центральний кар`єр помічником машиніста екскаватора 5 розряду; 21.04.1984 року звільнений у зв`язку з призивом до Лав Радянської Армії; з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року проходив службу в Лавах Радянської Армії; 01.08.1986 року прийнятий на Докучаевський флюдо-доломітний комбінат на центральний кар`єр машиніста екскаватора 5 розряду; 01.11.1991 року переведений на центральний кар`єр машиніста екскаватора 6 розряду; 20.02.1992 року звільнений за власним бажанням; 20.03.1992 року прийнятий на роботу до Новотроїцького заводу «Буддеталь» на посаду теслею бетонником; 06.07.1992 року звільнений за власним бажанням; 23.09.1992 року прийнятий на роботу до Новотроїцького рудоуправління Державного виробничого об`єднання «Укррудпром» і горно-транспортний цех слюсарем по ремонту автомобілів 4 розряду; 03.12.1999 року у зв`язку з реорганізацією Новотроїцького рудоуправління переведений слюсарем по ремонту автомобілів по четвертому розряду у горно-транспортний цех Новотроїцького державного рудоуправління (дочірнього підприємства) Державної акціонерної компанії «Укррудпром»; 01.09.2000 року Новотроїцьке державне рудоуправління реорганізоване в Відкрите акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління»; 11.07.2001 року переведений помічником машиніста екскаватора вапнякового кар`єру по п`ятому розряду; 20.06.2002 року звільнений за власним бажанням; 01.07.2002 року прийнятий на роботу на ВАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на центральний кар`єр помічником машиніста екскаватора 5 розряду; 02.07.2002 року звільнений з займаної посади; 05.09.2002 року прийнятий на роботу на ВАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на центральний кар`єр помічником машиніста екскаватора по п`ятому розряду; 26.07.2007 року звільнений за власним бажанням (а.с. 9-11).

Як встановлено судом основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, однак суд звертає увагу на те, що для зарахування періодів роботи до пільгового стажу такий запис повинен містити відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах установлені для окремих категорій працівників.

З аналізу записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи суд зазначає, що позивач працював за професіями: «помічником машиніста екскаватора», «машиністом екскаватора», «теслею бетонщиком», «слюсарем з ремонту автомобілів», «слюсарем з ремонту автомобілів гірничо транспортного цеху», проте з трудової книжки не можливо встановити, що зазначені професії мають пільговий характер робіт, у трудовій книжці відсутні посилання на постанови, якими затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як вбачається зі змісту спірного рішення № 185 про відмову в призначенні пенсії від 30.09.2020 року відповідач вказує на неможливість врахування при вирішенні питання про призначенні пенсії довідки від 15.03.2017 року, виданої Відкритим акціонерним товариством «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат», оскільки видана підприємством, яке зареєстровано на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.09.1984 року по 21.04.1984 року, з 01.08.1986 року по 31.10.1991 року, з 01.11.1991 року по 20.02.1992 року.

Згідно довідки уточнюючої пільговий характер роботи та пільгові умови праці, необхідні для призначення пенсії від 15.03.2017 року, виданої Приватним акціонерним товариством «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат», встановлено, що ОСОБА_1 працював на Центральному кар`єрі з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на посаді помічника машиніста екскаватора, яка передбачена Списком № 2 розділу 1 підрозділу 1а Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1986 року № 1173; з 01.08.1986 року по 31.10.1991 року на посаді машиніста екскаватора, яка передбачена Списком № 2 розділу 1 підрозділу 1а, код професії 2010100а-14388 Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; з 01.11.1991 року по 20.02.1992 року на посаді машиніста екскаватора, яка передбачена Списком № 2 розділом 1 підрозділу 1а, код професії 2010100а-14388 Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (а.с. 13)

Суд вважає протиправними дії відповідача щодо не врахування при призначенні пенсії вищезазначеної довідки, оскільки вона видана підприємством, яке зареєстроване на непідконтрольній українській владі території, та суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що останній вчиняв будь-які дії для перевірки інформації вказаної у довідці уточнюючої пільговий характер роботи та пільгові умови праці, необхідні для призначення пенсії від 15.03.2017 року, виданої Приватним акціонерним товариством «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат».

Суд зазначає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Крім того, суд вказує на те, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеженняправ громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Фактично склалася ситуація, за якої позивач змушений нести відповідальність, у зв`язку з неможливістю відповідачем перевірити інформацію вказану у спірній довідці.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу періодів роботи з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на Новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Суд зазначає, що Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, який був чинний у період роботи позивача з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року, не містять переліку робіт на посаді «Тесля бетонщик», що не дає право на зарахування періоду з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року до пільгового стажу роботи.

Крім того, проаналізувавши Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 не містять в переліку робіт посаду «Слюсар по ремонту автомобілів», що не дає право на зарахування періоду з 23.09.1992 року по 10.07.2001 року до пільгового стажу роботи.

Відповідно для уточнення пільгового характеру роботи позивачу відповідно до пункту 20 Порядку № 637 необхідно надати довідку уточнюючу пільговий характер роботи, проте вказані довідка до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та до суду надано не було.

Крім того, надана позивач трудова книжка серії НОМЕР_4 не підтверджує, що позивач у період з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на Новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління не підтверджує, що у позивач у вказані періоди виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку про відсутність підстав для зарахування періодів роботи з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на Новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління до пільгового стажу позивача.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу період службу у Радянській армії з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , призваний на строкову військову службу та направлений до військової частини 22.04.1984 року, та проходив службу до 26.05.1986 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 (а.с. 8).

З трудовою книжкою серії НОМЕР_4 встановлено, що позивач проходив строкову службу в лавах Радянської Армії з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року (а.с. 9-11).

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно п.п. «к» п. 109 постанова Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Тобто п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Судом встановлено, що позивач після проходження строкової військової служби працевлаштувався на Докучаевський флюдо-доломітний комбінат на центральний кар`єр на посаду «машиніста екскаватора 5 розряду», тобто на посаду, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд приходить висновку про протиправність дій відповідач щодо не зарахування періоду проходження строкової військової служби з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року до пільгового стажу позивача.

Суд зазначає, що спірне рішення № 185 відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 30.09.2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонд України Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення № 185 Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії № 4654 від 29.09.2020 року із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору, з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року службу у Радянській армії.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 560,54 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонд України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 185 Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року службу у Радянській армії, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору, з 20.03.1992 року по 06.07.1992 року теслою бетонником 3 розряду на новотроїцькому заводі Буддеталь, з 23.09.1992 року по 03.12.1999 року в гірничотранспортному цеху слюсарем з ремонту автомобілів, з 03.12.1999 року по 10.07.2001 року слюсарем з ремонту автомобілів гірничо-транспортного цеху Новотроїцького державного рудоуправління, зобов`язання Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії №4654 від 29.09.2020 року з урахуванням пільгового стажу роботи відповідно записам у трудовій книжці серії НОМЕР_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 185 Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії № 4654 від 29.09.2020 року із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) періодів роботи з 01.03.1984 року по 21.04.1984 року на центральному кар`єрі помічником машиніста екскаватору 5 розряду, з 01.08.1986 року по 20.02.1992 року на центральному кар`єрі машиністом екскаватору, з 22.04.1984 року по 26.05.1986 року службу у Радянській армії.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (, місцезнаходження: вул. Обручева, буд. 17, м. Волноваха, Донецька область, 85700) судовий збір в розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 54 копійки.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська