Справа № 380/7053/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7053/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року

м. Львів, вул. Чоловського, 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним наказу, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому позивачка просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.08.2020 № 13-6587/16-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки розташованої па території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району, Львівської області, кадастровий номер :10:000:0257. загальна площа 25,9317 га, для передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га. для ведення особистого селянського господарства:

- визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.10.2019р. №13-6758/16-19-СГ в частині включення земельної ділянки № :10:000:0257, до переліку земельних ділянок права на які буде виставлено на земельні торги.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.08.2020 №13-6587/16-СГ позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовний розмір якої складає 0,3430 га із цільовим призначенням -для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка розташована розташованої на території Новосілко-Опарськкої сільської ради Миколаївського району. Позивач зазначає, що вказаною земельною ділянкою користується з 1995 року, що підтверджується довідкою від 12.03.2020 №304, виданою Новосілко-Опарською сільською радою Миколаївського району Львівської області та витягами з погосподарської книги за 1996-2000 рр. та за 2016-2020 рр. З інформації, яка знаходиться на публічній кадастровій карті позивачу стало відомо про те, що земельна ділянка, якою вона користується, стала частиною масиву земельної ділянки №:10:000:0257 та площа її складає 25,9317 га. З метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку в липні 2020 позивач звернулася в Головне управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області, яка знаходиться в межах проінветаризованого та зареєстрованого в ДЗК масиву. Відповідач наказом від 10.08.2020 №13-6587/16-20-СГ відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що бажана для відведення земельна ділянка згідно з наявною інформацією входить до масиву, який включений до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги та відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України, яка передбачає, що земельна ділянка, включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватись, передаватись у заставу, надаватись у користування до завершення торгів. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки вона суперечить вимогам статті 118 Земельного кодексу України, якою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою судді від 04.09.2020 залишено позовну заяву без руху .

Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

19.10.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечив. Зазначає, що включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів, оскільки ст. ст. 135 та 136 Земельного кодексу України прямо забороняють відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Тому дана обставина правомірно використана відповідачем в якості підстави для відмови у наданні заявнику дозволу на розроблення документації із землеустрою для передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідач також зазначає , що земельна ділянка, яка пропонується позивачем для відведення , знаходиться в частині проінвентаризованого та зареєстрованого в ДЗК масиві площею 25,9317 га та кадастровий номер :10:000:0257 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель» на виконання плану заходів, передбачених бюджетною програмою «Проведення земельної реформи». Відтак, на момент визначення Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу на них на земельних торгах, щодо спірного земельного масиву жодних заборон не існувало, дана земельна ділянка обліковувалась як вільна. Також не відповідають дійсності твердження позивача про те, що в межах спірної земельної ділянки (кадастровий номер :10:000:0257) знаходяться приватизовані земельні ділянки. Згідно з інформацією із Державного земельного кадастру, в межах спірної земельної ділянки жодні інші земельні ділянки не сформовані, відповідно кадастрові номери їм не присвоєно, а також жодні речові, право власності чи право користування на згаданій земельній ділянці не зареєстровано.

Також, ГУ Держгеокадастру в Львівській області зауважило на тому, що вимога зобов`язати надати дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.

27.10.2020 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив за вх № 55975, в якому зазначив, що факт затвердження переліку вільних ділянок, які будуть виставлені на торги, без визначення умов продажу таких земельних ділянок, не можуть бути підставою для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 10.08.2020 №13-6587/16-20 СГ позивачу відмолено в наданні дозволу на розброблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району орієнтовний розмір земельної ділянки 0,3430 га, із цільовим призначенням-для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що бажана земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:02557, яка включена до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управління Держгеокадастру у Львівській області, та які відповідно до пункту 3 статі 136 Земельного кодексу України не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

19.08. 2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області надано відповідь на адвокатський запит та надано копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами» від 16.10.2019 № 13-6758/16-19-СГ. Згідно додатку до цього наказу п. 76, земельна ділянка на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області площею 25,9317 га з кадастровим номером :10:000:0257 також включена до переліку земельних ділянок, права на які можуть бути продані на земельних торгах окремими лотами.

Не погодившись з вказаними наказами, позивач звернулися до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 10, 11 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Суд звертає увагу на положення статті 79-1 ЗК України, частиною 1 якої передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 2 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частини 3, 4 статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Суд встановив, що позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

При цьому, земельна ділянка, щодо якої позивач висловила бажання реалізувати своє право на безоплатну приватизацію, входить до складу земельної ділянки площею 25, 9317 га, яка сформована та має єдиний кадастровий № :10:000:0257.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз статті 136 Земельного кодексу України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, то це є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №806/3708/15, від 03.04.2018 та від 02.10.2018 у справах №№815/3059/17, 806/3708/15 відповідно, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16, від 22.04.2020 у справі № 823/1267/16, від 29.10.2020 у справі № 820/2005/18.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що земельна ділянка, яку виявила бажання отримати для ведення особистого селянського господарства, внесена відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.10.2019 №13-6758/16-19-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які пропонуються для продажу на земельних торгах окремими лотами».

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га для ведення особистого селянського господарства та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано клопотання, наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.10.2019 № 13-6758/16-19-СГ була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які запропоновано для продажу на земельних торгах, що в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на приписи вищевказаних норм ЗК України така обставина є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відтак суд зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.08.2020 №13-6587/16-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, прийнятий відповідачем у відповідності до вимог ЗК України.

У зв`язку із необгрунтованістю позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру Львівській області від 10.08.2020 № 13-6587/16-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» також не підлягає й позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки розташованої па території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району, Львівської області, кадастровий номер :10:000:0257. загальна площа 25,9317 га, для передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га. для ведення особистого селянського господарства, , оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дій.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.10.2020 № 13-6758/16-19-СГ

в частині включення земельної ділянки №:10:000:0257 до переліку земельних ділянок права на які буде виставлено на земельні торги, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, 16.10.2019 відповідно до ст. 15-1, 93, 122, 135-139 Земельного кодексу України, Законів України «Про державний земельний кадастр», «;Про землеустрій», «;Про оцінку земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, ураховуючи доповідну записку начальника відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, протокол Комісії з організації і вирішення земельних питань, що виникають під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності та підготовки і проведення земельних торгів (аукціонів) від 15.10.2019, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято наказ № 13-6758/16-9-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами», яким ділянку з кадастровим номерам № :10:000:0257 включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах.

Позивачка зазначила, що земельні ділянки, у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо надання яких відмовлено, неправомірно включені до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, оскільки відповідачем не враховано того факту, що вони перебувають у користуванні позивачки з 1995 року, про що свідчать наявні у Новосілко-Опарівській сільській раді Миколаївського району документи.

Правомірність перебування земельних ділянок у користуванні, на думку позивачки, підтверджується довідкою від 12.03.2020 №304 та витягами з погосподарської книги за 1996-2000 рр.та за 2016-2020рр.

Позивач зазначає, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/бо прав на них, які виставляються на земельні торги в обов`язковому порядку має містити дані передбачені ч.4 ст. 136 Земельного кодексу України. На думку позивача, відповідачем не проведено процедуру підготовки земельної ділянки № :10:000:0257 як окремого лоту, для формування переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Проте суд не погоджується з даними доводами позивача та зазначає наступне.

Частиною другою статті 134 ЗК України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до частини третьої статті 134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій, яким надано відповідно до пунктів 19 - 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Частиною першою статті 136 ЗК України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №815/905/17).

Відповідно до частини другої 136 статті ЗК встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333(далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Так, спірна земельна ділянка належать до категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності, що сторонами не заперечується, тому розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність, включення її в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу права оренди на земельних торгах віднесено до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Станом на час прийняття відповідачем оскарженого рішення позивачці не надано дозволу на виготовлення проектів земелеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації за рахунок земельної ділянки за кадастровим №:10:000:0257, не передано у власність таких земельних ділянок, тож у відповідача не було перешкод для організації та проведення земельних торгів для продажу прав на цю земельну ділянку комунальної власності на конкурентних засадах, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 134 ЗК України.

Варто зазначити, що на момент визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, щодо даної земельної ділянки жодних заборон не існувало, дана земельна ділянка обліковувалась, як вільна.

При цьому, суд зазначає, що оспорюваний наказ прийнято на реалізацію відповідачем державної політики в сфері регулювання земельних відносин, а саме на виконання своїх повноважень.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаної позовної вимоги та відсутність підстав для її задоволення.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийняття оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним наказу-відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 23.11.2020.

Суддя Грень Н.М.