Справа № 560/2775/20
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2775/20
РІШЕННЯ
іменем України

23 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

1. Визнати бездіяльність ОСОБА_1 протиправною, щодо невиплати військовій частині НОМЕР_1 витрат, понесених позивачем у зв`язку з виплатою на відшкодування шкоди ОСОБА_2 , спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, у сумі 210 000,00 грн.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 виплатити військовій частині НОМЕР_1 витрати, понесені позивачем у зв`язку з виплатою на відшкодування шкоди ОСОБА_2 , спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, у сумі 210 000,00 грн.

3. У разі задоволення позову, покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3194,25 грн за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді військовослужбовця, що відноситься до публічної служби, вчинив злочин під час проходження військової служби. Оскільки військовою частиною НОМЕР_1 26.04.2018 на виконання судового рішення було перераховано на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 210 000 грн., спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, просить суд стягнути зазначену суму коштів з відповідача.

Від відповідача 14.09.2020 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_3 кошти в сумі 210 000 грн сплачені ще 26.04.2018, а позовну заяву позивач подав лише в травні 2020, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Дослідивши подане позивачем клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви військової частини НОМЕР_1 без розгляду, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідачем 14.09.2020 подано відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що згідно постанови апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2018 у цивільній справі №285/1155/17, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги вбачається, що ОСОБА_1 заходів щодо припинення стрільби не вжив, тобто допустив недбале ставлення до служби, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав вогнепальне наскрізне поранення грудної клітини, від якої помер. Зазначає, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок вогнепального поранення з автомата Калашникова, власником якого є позивач - військова частина НОМЕР_1 . Відповідач також вказує, що ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 25.04.2016 у справі №285/1918/15-к, яка набрала законної сили і ніким не оскаржена встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_4 наступила внаслідок пострілу з автомата Калашникова, здійсненого молодшим сержантом тієї ж військової частини ОСОБА_5 . Однак, позов пред`явлено лише до ОСОБА_1 . Також відповідач зазначає, що Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", яким позивач обґрунтовує позовні вимоги не передбачені підстави відшкодування шкоди в порядку регресу, а нормами цивільного законодавства такий позов не обґрунтовується.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Суд встановив такі обставини справи.

05 лютого 2016 року вироком Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Згідно з вироком суду, 26 листопада 2014 року на військовому полігоні Військової частини НОМЕР_1 у с. Олександрівка Новоград-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_1 , порушивши положення Конституції України, статей 3.4.6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, положень статей 11, 16, 30, 35, 37, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України без дотримання вимог техніки стрільби, без проведення інструктажу та без перевірки основних положень курсу стрільб, допустив цивільну особу ОСОБА_4 , який не знав вимог техніки безпеки до ділянки № 3 військового полігону та до участі у виконанні вогнепальної вправи вогнепальною зброєю групою розвідувального взводу 4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

В ході виконання вправи ОСОБА_1 , усвідомлюючи факт незаконного перебування ОСОБА_4 на ділянці № 3, виконання вправи не припинив, сигнал «Відбій» не дав, заходів до припинення стрільби не вжив та допустив недбале ставлення до служби, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення грудної клітини та лівої плечової кістки, від якого настала смерть. Вказаний вирок набрав законної сили 25 квітня 2016 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2007 у справі № 285/1155/17 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 132 330 грн. витрат на поховання та 500 000 грн. моральної шкоди.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2018 рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2007 змінено, зменшено розмір матеріальної шкоди, яка стягнута з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , до 10 000 грн. та моральної шкоди до 200 000 грн.

26.04.2018 на виконання судового рішення позивачем було перераховано на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 210 000 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія щодо відшкодування на користь військової частини коштів, сплачених на відшкодування майнової та моральної шкоди, проте такі кошти не були сплачені.

У лютому 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку регресу. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь в порядку регресу витрати, понесені позивачем у зв`язку з виплатою коштів на відшкодування шкоди ОСОБА_3 , спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, в розмірі 210 000 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2019 року справа направлена для розгляду Хмельницькому міськрайонному суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в порядку регресу в сумі 210 000 грн. та судовий збір в сумі 3 150,0 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2019 року виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2019 року, ухваленому у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку регресу та постановлено вважати правильним, що судові витрати в сумі 3150,0 грн. слід віднести на рахунок держави.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.03.2020 в цивільній справі № 688/728/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року скасовано, провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку регресу закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2020 в справі № 688/728/19 (провадження № 61-6347ск20) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року в справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку регресу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді військовослужбовця, що відноситься до публічної служби, вчинив злочин під час проходження військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Питання відповідальності військовослужбовців врегульовано Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Так, згідно зі статтями 26 та 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначені Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Частиною 5 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" визначено, що особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача стосовно наявності вини інших осіб, оскільки вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.02.2016 саме ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд виходить з того, що належним способом захисту буде стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 витрат, понесених позивачем у зв`язку з виплатою на відшкодування шкоди ОСОБА_2 , спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, у сумі 210000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз - відсутні, з врахуванням положень ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 витрати, понесені позивачем у зв`язку з виплатою на відшкодування шкоди ОСОБА_2 , спричиненої відповідачем внаслідок вчинення злочину, у сумі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов