Справа № 260/2587/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

19 листопада 2020 рокум. Ужгород№ 260/2587/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Гонтовий Ю.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

відповідача 1: Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - представник Олашин О.М.

відповідача 2:Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області- представник Олашин О.В.

відповідача3: Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області - представник Секерня О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про залишення позову без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Міністерство внутрішніх справ України , Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Міністерство внутрішніх справ України , Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: 1.Визнати дії Ліквідаційної комісії нри УМВС України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 в визначенні прирівняної посади в діючій структурі ГУ національної поліції України в Закарпатської області до тієї посади з якої мене було звільнено на пенсію та перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року неправомірними. 2. Зобов`язати Ліквідаційну комісію при УМВС України в Закарпатській області визначити , яка посада на даний час в діючій структурі ГУ національної поліції в Закарпатській області прирівняна до посади , з якої ОСОБА_1 було звільнено в звязку з виходом на пенсію, а саме начальника відділу розвідки Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Закарпатській області та вказати види і суми грошового забезпечення на цій посаді та видати відповідну оновлену довідку, включивши до неї види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував до 01 січня 2016 року, а саме; Доплата за опер.розшукову діяльність від ПО 41%, надбавка за роботу в УБОП 45 % від ПО, премія від ПО 80%, надбавка за беперервну службу від ПО 90%.

05 жовтня 2020 року представником відповідача подано клопотання щодо залишення позову без розгляду, оскільки на його думку позивач оскаржує дії відповідачів щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016 року та зобов`язання вчинити дії, а саме: видати довідку для здійснення перерахунку пенсії із врахуванням додаткових складових та прирівняння посади станом на 01.01.2016 року. Враховуючи наведене, зазначає, що позивачем ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову не дотриманоч.2ст.122 КАС України

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46). Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде вже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124 Основного Закону.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, у разі наявності законодавчо передбачених підстав для перерахунку пенсії, обов`язок з його проведення покладено на орган Пенсійного фонду, а відтак, право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним, та не може бути обмежено будь-яким строком.

Дана позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Враховуючи викладене, позивач не пропустив строк звернення до суду, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог слід відмовити. Керуючись ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23 листопада 2020 року