Справа № 9901/79/19
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2020 року

Київ

справа №9901/79/19

адміністративне провадження №П/9901/79/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., Смоковича М.І., Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Гелхвіідзе Д.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККСУ, Комісія) в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 (далі - рішення №236/зп-18) в частині затвердження результату іспиту судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за виконання практичного завдання; рішення ВККСУ від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 (далі - рішення №1928/ко-18) про відмову судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 у перегляді рішення Комісії №236/зп-18; зобов`язати відповідача переглянути своє рішення №236/зп-18 та призначити повторне складання другої стадії (виконання практичного завдання) першого етапу кваліфікаційного оцінювання; зобов`язати ВККСУ після встановлення результату етапу кваліфікаційного оцінювання «Складення іспиту» ухвалити рішення щодо допуску судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, з-поміж іншого, вказала на порушення порядку та процедури проведення оцінювання, зокрема проведення практичного завдання, під час якого сталася позаштатна ситуація, в аудиторії вимкнулось світло, внаслідок чого у позивача перестали працювати технічні засоби - ноутбуки. Оскільки іспит (практичне завдання) проводився за допомогою автоматизованих систем з забезпеченням учасників іспиту необхідними технічними засобами та носіями (ноутбуком, який мав доступ до мережі ЛІГА - ЗАКОН та РАДА - ЗАКОН), то вона, як учасник іспиту, втратила можливість приймати в ньому участь. Зазначена позаштатна ситуація тривала близько 20 хвилин. Після відновлення електропостачання практична робота не була збережена в повній мірі, внаслідок чого вона була вимушена виконувати її практично з початку, при цьому доступ до мережі ЛІГА - ЗАКОН та РАДА - ЗАКОН був відсутній до закінчення іспиту (практичного завдання). На зауваження і прохання щодо вирішення позаштатної ситуації, яка склалась, особи, які здійснювали контроль за проведенням іспиту (практичного завдання), реагували упереджено, лякаючи позивача складанням акту щодо неї.

Позивач вважає, що у зазначеній ситуації було грубо порушено пункти 6, 9 розділу І Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання», затверджений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 4 листопада 2016 року №144/зп-16. Водночас вказує, що при виникненні зазначеної позаштатної ситуації, в порушення пункту 14 розділу IV вказаного Порядку, уповноваженими представниками не було складено акт позаштатної ситуації, у зв`язку з чим, практичні роботи були оцінені без врахування цієї обставини. Зазначає, що відповідачем були порушені її права під час складення практичного завдання, у зв`язку із чим бажала повторно пройти відповідний етап кваліфікаційного оцінювання, в якому їй було відмовлено.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_1 вважає що рішення ВККСУ №236/зп-18 є невмотивованим, прийнятим з порушенням вимог частини першої статті 88 Законом України «Про судоустрій і статус суддів», тобто не у спосіб, що визначений законом, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо рішення Комісії №1928/ко-18, то воно, на думку позивача, не містить будь-яких обґрунтованих, нормативно передбачених підстав для його прийняття щодо відмови в перегляді рішення ВККСУ, також Комісією в його мотивувальній частині не надано оцінки та не спростовано наведені позивачем доводи та підстави для перегляду рішення №236/зп-18.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що Комісія на заяву судді Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В. від 24 жовтня 2018 року (надійшла до Комісії 30 жовтня 2018 року) прийняла рішення про відмову у перегляді рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 щодо результатів виконаного практичного завдання у межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді, оскільки підстави для такого перегляду відсутні. Окрім того, не складення позивачем іспиту і не допуск її до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді є наслідком набрання суддею ОСОБА_1 менше 50 відсотків від максимально можливого балу за виконане практичне завдання.

Верховний Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень і матеріали судової справи, встановив таке.

Рішенням Комісії від 7 червня 2018 року №133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, до переліку яких включено суддю Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 .

Також вказаним рішенням призначено проведення 25 липня 2018 року іспиту для 63 суддів місцевих судів (цивільна спеціалізація) під час процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, в якому брала участь позивач.

За результатом складення анонімного письмового тестування ОСОБА_1 набрала 62,25 бали, а за виконане практичне завдання отримав 27,5 балів.

Рішенням від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 Комісією затверджено результати складеного суддями 25 липня 2018 року анонімного письмового тестування і практичного завдання, в тому числі і відносно судді ОСОБА_1

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подано до ВККСУ заяву про перегляд у пленарному складі рішення від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18, ухваленого щодо результатів виконаного нею практичного завдання.

Комісія 5 листопада 2018 року прийняла рішення №1928/ко-18, яким відмовила судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 у перегляді рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп -18.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Комісії від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 про відмову судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 у перегляді рішення Комісії від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18, колегія суддів виходить з такого.

Так, процедура кваліфікаційного оцінювання суддів, яка була застосована до позивача, передбачена Законом України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон №1402-VIII).

Частинами першою та п`ятою статті 83 Закону №1402-VIII встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 3 листопада 2016 року №143/зп-16 та від 4 листопада 2016 року №144/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення) та Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

Пунктом 1 Розділу І Положення визначено, що кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями.

Розділ ІІІ Положення визначає порядок проведення кваліфікаційного оцінювання.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться на підставі заяви судді (кандидата на посаду судді), поданої для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді, або рішення Комісії (пункт 1 Розділу ІІІ Положення).

Пунктами 35, 36, 37 Розділу ІІІ Положення передбачено, що рішення Комісії про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді є підставою для подальшої участі судді (кандидата на посаді судді) у процедурах, передбачених Законом. Рішення Комісії про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді є підставою для припинення подальшої участі судді (кандидата на посаді судді) у процедурах, передбачених Законом. Рішення Комісії про невідповідність судді займаній посаді є підставою для внесення подання до Вищої ради правосуддя з рекомендацією про звільнення судді з посади.

Оцінюючи викладене вище в сукупності, можна зробити висновок, що процедура кваліфікаційного оцінювання є триваючим у часі явищем, яке має свій початок і кінець, визначений приписами Закону №1402-VIII та Положення.

Згідно положень пункту 3 Глави І Розділу IV Порядку, учасник іспиту має право, зокрема, на: належні та безпечні умови проведення іспиту; завчасне отримання інформації про програму іспиту, порядок проведення іспиту, час та місце його проведення тощо; ввічливе та неупереджене ставлення до себе; користування іншими правами відповідно до закону та цього Порядку.

Законом України від 12 липня 2018 року №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» частину другу статті 85 Закону №1402-VIII доповнено четвертим абзацом. Цим абзацом встановлено, що ВККСУ у пленарному складі може переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання.

Вказаний закон набрав чинності 5 серпня 2018 року.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави для висновку, що перегляд Комісією рішень, прийнятих палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання є додатковою гарантією дотримання принципів об`єктивності та повного з`ясування обставин, які визначені у Регламенті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (затверджений рішенням ВККСУ від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (далі - Регламент). Як випливає з преамбули Регламенту, він визначає порядок роботи Комісії, спрямований на реалізацію повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», порядок підготовки, розгляду та ухвалення Комісією рішень, а також інші питання процедурної діяльності Комісії.

У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, Законом, цим Регламентом та іншими нормативно-правовими актами. Основними засадами діяльності Комісії є: верховенство права, законність, публічність, політична нейтральність, рівність прав учасників засідань, колегіальність ухвалення рішень, незалежність та неупередженість, об`єктивність, повне з`ясування обставин, обов`язковість рішень Комісії, право на оскарження рішень Комісії у передбачених Законом випадках (пункт 1.1. Розділу І Регламенту).

Враховуючи зазначені вище норми Закону №1402-VIII, Положення, Порядку та Регламенту, можна зробити висновок, що перегляд рішення, прийнятого палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання, може бути ініційовано особою, чиїх прав та інтересів воно стосується, зокрема, учасника кваліфікаційного оцінювання.

Відтак звернення судді до Комісії на підставі частини другої статті 85 Закону №1402-VIII є реалізацією ним права, передбаченого законом, про перегляд рішення, яке для ВККСУ набуває зворотного обов`язку з реалізації процедури перегляду такого рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що діяльність Комісії з кваліфікаційного оцінювання судді це триваюча у часі процедура, яка розпочинається відповідним рішенням та закінчується визначеним пунктами 35, 36, 37 Розділу ІІІ Положення рішенням, то реалізація права судді на подання заяви про перегляд рішення колегії, палати щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання, повинна відбутися до винесення одного з рішень:

про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді;

про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді;

про невідповідність судді займаній посаді.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги те, що частиною п`ятою статті 83 Закону №1402-VIII покладено саме на ВККСУ повноваження з затвердження порядку кваліфікаційного оцінювання, то істотним є обов`язок Комісії визначити порядок реалізації положень частини другої статті 85 Закону №1402-VIII з перегляду рішень, прийнятих палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання.

Така необхідність обумовлена ще й тим, що право на перегляд рішень за наслідком виконаних учасниками іспиту практичних завдань було надано законом до закінчення процедури кваліфікаційного оцінювання, яка визначена Положенням та тривала відносно широкого кола осіб, відносно яких тривала процедура кваліфікаційного оцінювання.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення Комісії від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18, судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 відмовлено у перегляді рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 щодо результатів виконаного практичного завдання. У мотивувальній частині оскаржуваного рішення вказано, що підстав для перегляду рішення Комісії про затвердження результатів складеного учасником іспиту практичного завдання не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відмовляючи в перегляді рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 Комісія повинна була керуватися нормами закону, який визначає підстави для відмови у перегляді відповідних рішень.

ВККСУ як в мотивувальній, так і в резолютивній частині свого рішення, не вказано жодної підстави, яка визначена законом як така, що надає можливість відмовити в перегляді рішення, прийнятого палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання.

На невмотивованість оскаржуваного рішення Комісії від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 також вказує і та обставина, що ВККСУ після набрання чинності положень частини другої статті 85 Закону №1402-VIII не внесла жодних змін до Положення та Порядку, які визначають процедуру кваліфікаційного оцінювання, з метою нормативного врегулювання питання перегляду рішень колегій та палат, визначивши, в тому числі, підстави для відмови в перегляді рішень колегій або палат Комісії.

Також судом встановлено, що будь-якого нормативного акту, який би регулював процедурні питання, дії працівників Комісії та учасників іспиту, у разі виникнення позаштатної ситуації під час його проведення, Комісією не прийнято.

Крім того, ні у рішенні від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18, ні у відзиві на позов, ні в усних поясненнях представника відповідача, наданих ним у судовому засіданні, не спростовано доводи ОСОБА_1 про те, що після відновлення електропостачання практична робота не була збережена в повній мірі, внаслідок чого вона була вимушена виконувати її практично з початку, при цьому доступ до мережі ЛІГА - ЗАКОН та РАДА - ЗАКОН був відсутній до закінчення іспиту (практичного завдання).

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення ВККСУ від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, з урахуванням положень частини третьої 245, частини четвертої статті 266 КАС України, суд у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За вказаних вимог процесуальних норм, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки рішення Комісії від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 про відмову судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 у перегляді рішення Комісії №236/зп-18 підлягає скасуванню то і позовна вимога про зобов`язання Комісії у пленарному складі переглянути рішення від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 в частині затвердження результату іспиту судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за виконання практичного завдання підлягає задоволенню, оскільки є безпосередньо пов`язаною з попередньою.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ВККСУ від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 в частині затвердження результату іспиту судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за виконання практичного завдання, то колегія суддів звертає увагу, що згідно з підпунктом 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до частини першої статті 83 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

За частиною другою цієї статті критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 83 Закону №1402-VIII підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 83 Закону №1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Відповідно до частини першої статті 85 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Згідно з частиною другою статті 85 Закону №1402-VIII іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону №1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Згідно з частиною другою статті 88 Закону №1402-VIII суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

На виконання положень частини п`ятої статті 83 Закону №1402-VIII, Комісія рішенням від 3 листопада 2016 року №143/зп-16 затвердила згадане Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.

Відповідно до пунктів 4-6 розділу І «Загальні положення» Положення кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Комісія. Якщо не ухвалене інше рішення, першим етапом кваліфікаційного оцінювання є складення іспиту. У разі ухвалення рішення Комісії про зміну черговості етапів кваліфікаційного оцінювання порядок допуску до наступного етапу та застосування мінімально допустимих балів визначається зазначеним рішенням.

За результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює рішення щодо допуску судді (кандидата на посаду судді) до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.

У преамбулі Порядку (затвердженого рішенням ВККС від 4 листопада 2016 року №144/зп-16) зазначено, що він визначає порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі (у Порядку) - Закон).

Згідно з пунктами 1, 2 цього Порядку іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/ або кандидата на посаду судді (далі - учасник іспиту).

Іспит проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності. Іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту анонімного письмового тестування та виконання письмового практичного завдання.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рівень знань у сфері права; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні; ефективність здійснення правосуддя; діяльність щодо підвищення фахового рівня (підпункти 1.1. - 1.4.).

За змістом пунктів 2 і 3 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення показники «рівень знань у сфері права» та «рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні» оцінюються під час іспиту на підставі відповідно анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Відповідно до пунктів 1-4 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Усі статистичні дані є допоміжними показниками у процесі кваліфікаційного оцінювання та мають бути досліджені у сукупності з якісними показниками.

Рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності професійної етики та доброчесності.

За змістом підпункту 5.1 пункту 5 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення критерії компетентності оцінюються так: професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, з яких: рівень знань у сфері права - 90 балів (підпункт 5.1.1.1.); рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів (підпункт 5.1.1.2.); ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді - 80 балів (підпункт 5.1.1.3.); діяльність щодо підвищення фахового рівня - 10 балів (підпункт 5.1.1.4.); особиста компетентність - 100 балів (підпункт 5.1.2.); соціальна компетентність - 100 балів (підпункт 5.1.3.).

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні.

Згідно з підпунктами 6.2.1-6.2.3 підпункту 6.2 пункту 6 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення мінімально допустимий бал визначається для: анонімного письмового тестування; виконання практичного завдання; іспиту.

Відповідно до підпунктів 6.3., 6.4. пункту 6 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту.

Мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Відповідно до пункту 18 розділу V «Опрацювання матеріалів складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання» Порядку загальним результатом складення іспиту є сума балів, отримана учасником іспиту за результатами складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Згідно з пунктами 7-9 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.

Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІІ «Порядок проведення кваліфікаційного оцінювання» Положення іспит проводиться з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Іспит складається з двох стадій: 1) складення анонімного письмового тестування; 2) виконання практичного завдання.

Рішення про черговість стадій проведення іспиту ухвалює Комісія. Якщо не ухвалене інше рішення, першою стадією іспиту є складення анонімного письмового тестування. У разі ухвалення рішення Комісії про зміну черговості стадій складення іспиту порядок допуску до наступної стадії та застосування мінімально допустимих балів визначається зазначеним рішенням.

Для цілей проведення іспиту Комісія на підставі відповідних рішень: 1) визначає мінімально допустимі бали анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання; 2) затверджує деперсоніфіковані (кодовані) та персоніфіковані (декодовані) результати анонімного письмового тестування та практичного завдання; 3) визначає мінімально допустимий бал іспиту та затверджує його результати.

Згідно з підпунктами 33.1.1. та 33.2.2. пункту 33 розділу ІІІ «Порядок проведення кваліфікаційного оцінювання» Положення у разі недопуску судді (кандидата на посаду судді) до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання за результатами попереднього етапу Комісія може ухвалити рішення про: непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді (у випадку проведення кваліфікаційного оцінювання з метою визначення здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді); невідповідність судді займаній посаді (у разі проведення кваліфікаційного оцінювання з метою оцінювання відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»).

Відповідно до пункту 1 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення організація та проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності судді займаній посаді здійснюється за правилами, встановленими цим Положенням, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Згідно з пунктом 9 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді ? 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

Згідно з пунктом 10 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді (підпункти 10.1. та 10.2.).

На виконання вказаних вимог, рішенням Комісії від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 затверджено, зокрема, результати виконаного суддями 25 липня 2018 року практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене Рішення Комісії від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ВККСУ призначити судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 повторне складання другої стадії (виконання практичного завдання) першого етапу кваліфікаційного оцінювання (складання іспиту), то колегія суддів Верховного Суду вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки такі дії входять до дискреційних повноважень ВККСУ з огляду на таке.

Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Колегія суддів також звертає увагу, що оскільки позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 та зобов`язання відповідача у пленарному складі переглянути рішення від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 підлягають задоволенню, то ВККСУ, за наслідками перегляду останнього, може в межах своїх дискреційних повноважень прийняти відповідне рішення щодо повторного складання позивачем відповідної кваліфікаційного оцінювання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що повноваження Комісії стосовно призначення судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 повторного складання другої стадії (виконання практичного завдання) першого етапу кваліфікаційного оцінювання є дискреційними та належать до виключної компетенції ВККСУ, як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України, а тому з урахуванням обставин цієї справи та іншої частини позовних вимог, які, як вже зазначалось, підлягають задоволенню, задоволення цієї позовної вимоги видається передчасною.

Крім того, з огляду на відсутність рішення Комісії про складання «Іспиту» позивачем, в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Комісії допустити суддю Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання, а саме: «Дослідження досьє та проведення співбесіди» слід відмовити.

Колегія суддів також відхиляє посилання позивача на практику Верховного Суду у справі №9901/1365/19, яка, на думку позивача, є тотожною.

Так, у справі №9901/1365/19 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВККСУ, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ від 5 листопада 2018 року №1917/ко-18 про відмову судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 у перегляді рішення Комісії від 7 червня 2018 року №127/зп-18; зобов`язати Комісію розглянути заяву ОСОБА_2 від 6 вересня 2018 року вх. №3844 по суті з урахуванням висновків суду; визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ від 13 лютого 2019 року №1/ко-19 про невідповідність судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 займаній посаді; зобов`язати Комісію допустити суддю Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до подальшого проходження процедури кваліфікаційного оцінювання, а саме: «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Натомість у цій справі, ОСОБА_1 не оскаржує рішення про невідповідність судді займаній посаді, а тільки рішення, яке передує його прийняттю - рішення про затвердження результатів іспиту, а тому обставини та правове регулювання у цих справах є різним.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати за подання цього позову у виді судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що задоволенню підлягають дві позовні вимоги з п`яти заявлених, то судові витрати підлягають відшкодуванню лише в цій частині.

Керуючись статтями 241-243, 246, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 5 листопада 2018 року №1928/ко-18 про відмову судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 у перегляді рішення Комісії від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18.

Зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України у пленарному складі переглянути рішення від 18 жовтня 2018 року №236/зп-18 в частині затвердження результату іспиту судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за виконання практичного завдання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України () сплачений та документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви у справі №9901/79/19 в частині задоволених позовних вимог у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх

М.І.Смокович

Т.Г.Стрелець