Справа № 580/1570/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1570/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач, Головне управління ДПС у Черкаській області, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 18 808,64 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що договори сервітутного землекористування зареєстровані не були, фактично земельними ділянками вона не користувалась, плата за договорами їй не нараховувалась, претензій зі сторони Монастерищенської міської ради з приводу заборгованості орендної плати на її адресу не надходили. Також вказує, що податкові повідомлення-рішення, на які посилається позивач, відповідачу не вручались.

13 листопада 2020 року до Шостого апеляційного адмфнітсративного суду надійшов Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.10.2010 року між Монастирищенською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено строком на 10 років договори сервітутного (обмеженого) землекористування, згідно яких відповідачу передано у строкове платне сервітутне землекористування земельні ділянки під приміщення магазину з окремим входом до нього по АДРЕСА_1 та для обслуговування приміщення кафе-бару з окремим входом до нього по АДРЕСА_1 .

Вищевказані договори сервітутного (обмеженого) землекористування зареєстровані 19.11.2010 року за №73, №74.

Станом на 08.05.2020 року відповідач мала непогашений податковий борг з орендної плати за землю на загальну суму 18808 грн. 64 коп., який виник згідно наступних документів: податкового повідомлення-рішення від 29.06.2017 року №94149-0000 на суму 4872 грн. 78 коп.; податкового повідомлення-рішення від 25.05.2018 року №81007-0000-2305 на суму 4872 грн. 78 коп.; податкового повідомлення-рішення від 25.05.2018 року №81008-0000-2305 на суму 2095 грн. 15 коп.; податкового повідомлення-рішення від 10.06.2019 року №-2305 на суму 4872 грн. 78 коп.; податкового повідомлення-рішення від 10.06.2019 року №-2305 на суму 2095 грн. 15 коп.

З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що оскільки у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача в рахунок погашення податкового боргу у сумі 18808 грн. 64 коп. та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому абзацом 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, документ вважається належним чином врученим, якщо він надісланий за місцезнаходженням платника, якому такий адресований або вручений повноважній особі такого. Крім того, направлення рекомендованим листом з повідомленням запитів за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.

Відповідно до податкової вимоги форми «Ф» від 18.09.2017 року № 2306-17, за ОСОБА_1 обліковувався податковий борг за узгодженими грошовим зобов`язанням: за основним платежем 4 872,78 грн.

Зазначена податкова вимога від 18.09.2017 року № 2306-17 отримана відповідачем 18.10.2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення з прізвищем та підписом відповідача.

Отже, податкова вимога форми від 18.09.2017 року № 2306-17, відповідно до статті 42 ПК України, є врученою відповідачу, проте, сума податкового боргу останньою сплачена не була.

Так, апелянт заперечує факт вручення їй податкових повідомлень-рішень, якими їй було визначено зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб.

В той же час, позивачем було надано суду першої інстанції зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень: податкового повідомлення-рішення від 29.06.2017 №94149-0000 на суму 4872 грн. 78 коп. - отримано 09.09.2017 року; податкового повідомлення-рішення від 25.05.2018 №81007-0000-2305 на суму 4872 грн. 78 коп. та податкового повідомлення-рішення від 25.05.2018 №81008-0000-2305 на суму 2095 грн. 15 коп. - повернуті за закінченням встановленого строку зберігання (згідно з ст. 42 ПК України вважаються належним чином врученими); податкового повідомлення-рішення від 10.06.2019 №-2305 на суму 4872 грн. 78 коп. та податкового повідомлення-рішення від 10.06.2019 №-2305 на суму 2095 грн. 15 коп. - 16.07.2019 року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що правомірність формування та надіслання відповідачу податкової вимоги форми від 18.09.2017 року № 2306-17 не є предметом спору.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування орендної плати з фізичних осіб, оскільки договори сервітутного землекористування зареєстровані не були, фактично земельними ділянками вона не користувалась, плата за договорами їй не нараховувалась, претензій зі сторони Монастерищенської міської ради з приводу заборгованості орендної плати на її адресу не надходили, а також щодо надіслання податкових повідомлень-рішень, колегія суддів звертає увагу, що предметом даного спору є саме стягнення податкового боргу, а не правомірність податкових повідомлень-рішень від 29.06.2017 №94149-0000 на суму 4872 грн. 78 коп.; від 25.05.2018 №81007-0000-2305 на суму 4872 грн. 78 коп.; від 25.05.2018 №81008-0000-2305 на суму 2095 грн. 15 коп.; від 10.06.2019 №-2305 на суму 4872 грн. 78 коп.; від 10.06.2019 №-2305 на суму 2095 грн. 15 коп..

При цьому, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Оскільки позивачем надано належні докази направлення податкових повідомлень-рішень, а тому ці податкові повідомлення-рішення вважаються такими, що вручені платнику податків, є чинними, а тому визначені у них суми - узгодженими.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Таким чином, сума податкових зобов`язань з орендної плати станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

З урахуванням того, що узгоджені суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу, а його розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення службою податкової вимоги, відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, як і відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма