Справа № 9901/120/20
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2020 року

Київ

справа № 9901/120/20

адміністративне провадження П/9901/120/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Глущенка Д.В.,

учасники справи:

представник позивача - Пелюк С.С.

представник відповідача -Лаптієв А.М.

представник третьої особи - Гудков Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування Постанов Верховної Ради України про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також по тексту - позивач) звернувся до Верховного Суду, як суду першої інстанції, з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України (надалі по тексту також - відповідач) Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_1 №256-IX від 31.10.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України Про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 № 257-IX від 31.10.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України Про надання згоди на обрання стосовно народного депутата України ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) №258-IX від 31.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказано, що подання Генерального прокурора про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт позивача не відповідають вимогам ч. 3 ст. 218 Регламенту Верховної Ради України (в редакції, чинній на час вирішення спірних правовідносин, надалі по тексту також - Регламент) щодо достатності та обґрунтованості подання, законності одержання доказів факту вчинення ОСОБА_1 суспільно небезпечного діяння.

Позивачем наголошено, що Комітет не вжив усіх передбачених Регламентом необхідних та достатніх заходів для визначення достатності, законності і обґрунтованості подань, законності одержання доказів, зазначених у поданні, що є порушенням законодавчо встановленої процедури розгляду та призвело до незаконного прийняття оскаржуваних рішень.

Також, позивачем вказано, що з огляду на невідповідність подань вимогам регламенту, всупереч ч. 4 ст. 218, ч. 4 ст. 220 Голова Верховної Ради України не повернув подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт ОСОБА_1 . Генеральному прокурору.

Крім того, на думку позивача, розгляд Верховною радою України питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт здійснено з порушенням вимог ст. 221 Регламенту, що призвело до обмеженої обізнаності народних депутатів з інформацією щодо розглядуваного питання, що вплинуло на рішення народних депутатів при голосуванні за надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними та скасування Постанов Верховної Ради України про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України ОСОБА_1 .

У поданому відзиві, як і у подальших поясненнях, наданих до суду, відповідач вказує, що приймаючи оскаржувані постанови Верховна Рада України діяла на законних підставах, з дотриманням спеціальної процедури, яка визначена Конституцією України, Законом України "Про статус народного депутата України", Кримінальним процесуальним кодексом України та Законом України "Про Регламент Верховної Ради України".

У поданій відповіді на відзив позивач вказує, що правова позиція відповідача, викладена у відзиві, свідчить про свідоме звуження ним змісту процедури, передбаченої статтями 218-221 Регламенту ВРУ, яка розуміється відповідачем як правомірна лише з огляду на вчинення відповідних дій/прийняття рішень уповноваженими суб`єктами: Комітетом з питань Регламенту, Головою Верховної Ради України, народними депутатами України. Однак, позивач вказує, що суттю позовних вимог є не тільки пряме порушення норм Регламенту ВРУ саме під час здійснення вказаних вище повноважень, але і формальний, не всебічний, упереджений, поверхневий підхід до з`ясування наявності правових підстав для надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності позивача, його затримання та взяття під варту.

Крім того, у своїх письмових поясненнях від 20.07.2020 ОСОБА_1 звертав увагу на очевидну невідповідність змісту виступу Генерального прокурора фактичним обставинам та обставинам, вказаним у поданнях.

В судовому засіданні 26.10.2020 Судом протокольно ухвалено залучити до участі у справі Офіс Генерального прокурора в якості третьої особи.

В судовому засіданні від 16.11.2020 позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши зібрані по справі докази, Верховний Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з огляду на таке.

У ході розгляду справи встановлено, що з 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 є народним депутатом Верховної Ради України IX скликання.

17 жовтня 2019 року до Верховної Ради України Генеральним прокурором Рябошапкою Р.Г. внесено подання "Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата ОСОБА_1 ", "Про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 " та "Про надання згоди на обрання стосовно народного депутата України ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (арешту)".

Вказані подання були передані Головою Верховної Ради України до Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України (надалі по тексту - Комітет).

Комітет 30.10.2019 розглянув та ухвалив висновки щодо подань Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 № 04-28/7-216 (201555), подання про надання згоди на затримання ОСОБА_1 № 04-28/7-217 (201556) та подання про надання згоди на обрання стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (арешту) №04-28/7-218 (201557).

31 жовтня 2019 року на черговому пленарному засіданні Верховної Ради України IX скликання було розглянуто питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт ОСОБА_1 , за наслідками чого Верховною Радою України прийняті:

- постанова Верховної Ради України Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_1 № 256-ІХ від 31.10.2019;

- постанова Верховної Ради України Про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 № 257-ІХ від 31.10.2019;

- постанова Верховної Ради України Про надання згоди на обрання стосовно народного депутата України ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) № 258-ІХ від 31.10.2019.

Вважаючи спірні постанови політично мотивованими та такими, що прийняті з порушенням статей 218, 219, 220, 221 Регламенту Верховної Ради України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України.

У своїй діяльності Верховна Рада України, як орган державної влади, відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок роботи Верховної Ради України, її органів та посадових осіб, засади формування, організація діяльності та припинення діяльності депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді України встановлюються Конституцією України, Регламентом та Законами України від 04 квітня 1995 року № 116/95-ВР "Про комітети Верховної Ради України", від 15 січня 2009 року № 890-VI "Про тимчасові слідчі комісії, спеціальну тимчасову слідчу комісію і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України", а також від 17 листопада 1992 року № 2790-XII "Про статус народного депутата України" (тут і надалі в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Як убачається з матеріалів справи, спір виник щодо дотримання Комітетом з питань Регламенту та Верховною Радою України порядку та умов надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання народного депутата України ОСОБА_1 та обрання йому запобіжного заходу.

Положення частин першої, третьої статті 80 Конституції України та частини першої статті 27 Закону № 2790-XII гарантують народним депутатам України депутатську недоторканність. Так, народні депутати України без згоди Верховної Ради України не можуть бути притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані.

Частиною третьою статті 27 Закону № 2790-XII встановлено, що особливості порядку притягнення народного депутата до відповідальності визначаються Конституцією України, цим Законом та Регламентом.

Також і КПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) містить положення особливого порядку кримінального провадження стосовно окремих категорій осіб, до яких віднесені і народні депутати України (частина перша статті 6, статті 480-483 Кримінального процесуального кодексу України).

Зокрема, відповідно до положень зазначених вище норм притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України, його затримання або обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту не може бути здійснено без згоди Верховної Ради України. Особливості порядку притягнення народного депутата України до відповідальності визначаються Конституцією України, Законом № 2790-XII, Регламентом та КПК України.

Порядок розгляду Верховною Радою України питань про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата України на час виникнення спірних правовідносин було визначено главою 35 Регламенту.

Відповідно до частин другої та третьої статті 218 Регламенту подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата ініціюється прокурором. При цьому щодо кожного виду запобіжного заходу подається окреме подання. Подання щодо народного депутата повинно бути підтримано і внесено до Верховної Ради Генеральним прокурором України (виконувачем обов`язків Генерального прокурора).

Подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата повинно бути вмотивованим і достатнім, містити конкретні факти і докази, що підтверджують факт вчинення зазначеною в поданні особою суспільно небезпечного діяння, визначеного КК України. У поданні про затримання чи арешт повинно бути чітке обґрунтування необхідності затримання чи арешту.

Голова Верховної Ради України пропонує народному депутату, щодо якого внесено подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт, подати протягом п`яти днів письмові пояснення комітету, до предмета відання якого належать питання регламенту, і доручає зазначеному комітету надати висновок щодо подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата згідно із законом (стаття 219 Регламенту).

Комітет, якому доручено надати висновок щодо питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт, відповідно до закону визначає достатність, законність і обґрунтованість подання, законність одержання доказів, зазначених у поданні, і встановлює наявність відповідних скарг. Підготовку цього питання комітет здійснює у терміновому порядку, але в строк не більш як 20 днів. На засідання комітету запрошується особа, щодо якої внесено подання. Відсутність зазначеної запрошеної особи на засіданні відповідного комітету без поважних причин не є перешкодою для розгляду питання і прийняття рішення комітетом.

У засіданнях комітету бере участь Генеральний прокурор України (виконувач обов`язків Генерального прокурора).

Комітет у разі необхідності може витребувати додаткові матеріали кримінального провадження, заслухати пояснення осіб за клопотанням особи, щодо якої внесено подання.

У разі відсутності достатніх доказів щодо обґрунтування подання Голова Верховної Ради України має право повернути його разом із вмотивованим висновком комітету Генеральному прокурору (виконувачу обов`язків Генерального прокурора) з пропозицією подати додаткові обґрунтування. У такому випадку комітет зупиняє перевірку, про що повідомляється Голова Верховної Ради України, який інформує про це Верховну Раду.

Комітет залишає подання без розгляду до дня надходження до комітету матеріалів, які ним вимагаються, або вмотивованої відповіді (стаття 220 Регламенту).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, Генеральний прокурор 17 жовтня 2019 року вніс до Верховної Ради України стосовно народного депутата України ОСОБА_1 три подання: про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності; про надання згоди на затримання; про надання згоди на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

У поданнях фактично відображено хід досудового слідства та наведено встановлені ним факти та докази, якими вони підтверджуються, що є підставою для притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, необхідності його затримання та застосування запобіжного заходу.

За таких обставин твердження позивача про те, що подання від 11 жовтня 2019 року не містять посилання на факти і докази, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_1 суспільно-небезпечних діянь, передбачених КК України, спростовується. Відповідні відомості та конкретні факти у поданнях наведено.

Верховний Суд зазначає, що чітких ознак таких критеріїв, як "достатність", "законність", "обґрунтованість", "законність одержання доказів" немає та й, очевидно, не може бути, оскільки Комітет з питань Регламенту та Верховна Рада України не є органами досудового розслідування чи судом. Тому вимогу частини першої статті 220 Регламенту не можна тлумачити як таку, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, хоча й не звільняє від обов`язку обґрунтовувати рішення. За змістом подання не є повідомленням про підозру, обвинувальним актом чи вироком суду, а тому воно не повинно містити доведених фактів та доказів про те, на скільки законними та обґрунтованими є викладені в поданні Генерального прокурора доводи про обвинувачення ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 по справі 9901/615/18 та постанові Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №800/139/16.

Комітет, за наслідками засідання, ухвалив рішення з розглядуваних питань, що свідчить про достатність для цього підстав для винесення відповідних подань.

Верховний Суд зазначає, що обґрунтованість рішень у цьому разі виявляється у всебічному розгляді питання за участю всіх зацікавлених сторін, тобто в заслуховуванні та обговоренні цих подань, можливості заперечувати, ставити запитання як з боку органу, уповноваженого прийняти певне рішення, так і з боку сторони, щодо якої проводився розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні Комітету виступили Генеральний прокурор Рябошапка Р.Г. , народний депутат України ОСОБА_1 та його адвокат, після цього члени Комітету та народний депутат України ОСОБА_1 ставили питання Генеральному прокурору та Заступнику Генерального прокурора керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницькому Н.І. Позивач та його адвокат наводили свої доводи та мали можливість переконати членів Комітету у обґрунтованості своїх правових позицій.

Також слід вказати, що рішення та висновки Комітету з питань Регламенту не мають самостійного й остаточного правового значення у питанні надання згоди на притягнення народного депутата України до кримінальної відповідальності, надання згоди на його затримання, обрання запобіжного заходу, оскільки вони є лише рекомендацією Верховній Раді України визначитися щодо цих питань шляхом голосування і прийняти певне рішення.

Наведене спростовує доводи скаржника стосовно недотримання Верховною Радою України та Комітетом з питань Регламенту статей 218 та 220 Регламенту.

Щодо доводів позивача про порушення процедури прийняття оскаржуваних постанов Верховної Ради України, Верховний Суд зазначає наступне.

Проекти постанов щодо надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України відповідно до пункту 2 частини шостої статті 89 Регламенту відносяться до таких, що стосуються установчих функцій Верховної Ради України, їх розгляд належить до її виключних прав. Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 20 Регламенту такі питання підлягають включенню до порядку денного сесії - за поданням комітету, визначеного головним з підготовки відповідного питання (стаття 24 Регламенту).

За змістом статті 221 Регламенту розгляд Верховною Радою України питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт починається з інформації головуючого на пленарному засіданні Верховної Ради України про подання, що надійшло, проведену роботу щодо підготовки висновку комітету, до предмета відання якого належить підготовка висновку щодо внесеного подання. Головуючий на пленарному засіданні оголошує подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата.

Після оголошення подання головуючий на пленарному засіданні надає слово до 30 хвилин:

1) Генеральному прокурору (виконувачу обов`язків Генерального прокурора) для відповідей на запитання представників депутатських фракцій (депутатських груп), народних депутатів;

2) народному депутату, щодо якого внесено подання, для пояснення.

Якщо на пленарному засіданні Верховної Ради України буде встановлено, що особа, стосовно якої внесено подання, відмовляється від надання пояснень, Верховна Рада України розглядає питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт без таких пояснень.

Висновок комітету оголошує його голова або визначений комітетом представник комітету.

Обговорення питання здійснюється за процедурою повного обговорення (стаття 30 цього Регламенту).

Головуючий на пленарному засіданні відповідно до подання ставить на голосування питання про надання згоди на:

1) притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата;

2) затримання народного депутата;

3) арешт народного депутата.

Рішення про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт Верховна Рада України приймає відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів народних депутатів від її конституційного складу, яке оформляється постановою Верховної Ради України. Рішення Верховної Ради України про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт не переглядаються, крім випадку виявлення обставин, що не були відомі Верховній Раді під час розгляду відповідного подання.

Про прийняте рішення Голова Верховної Ради України негайно повідомляє Генерального прокурора (виконувача обов`язків Генерального прокурора).

Так, з аналізу наведеної норми закону слідує, що розгляд питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт народного депутата включає певні послідовні етапи, а саме:

- пленарне засідання починається з інформації головуючого про подання, що надійшло, проведену роботу щодо підготовки висновку комітету;

- головуючий на пленарному засіданні оголошує подання;

- головуючий надає слово Генеральному прокурору України (виконувачу обов`язків Генерального прокурора), народному депутату, щодо якого внесено подання;

- голова або представник комітету оголошує висновок комітету;

- відбувається процедура повного обговорення;

- головуючий ставить на голосування питання відповідно до подання;

- прийняття відповідного рішення відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів народних депутатів від конституційного складу Верховної Ради України;

- оформлення рішення постановою Верховної Ради України.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, на пленарному засіданні 31.10.2019, головуючий - Голова Верховної Ради України, згідно із положеннями статті 221 Регламенту Верховної Ради України, проінформував народних депутатів України про те, що до Верховної Ради України надійшли подання "Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_1 ", "Про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 ", "Про надання згоди на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою (арешту) стосовно народного депутата України ОСОБА_1 ", підтримані і внесені Генеральним прокурором Рябошапкою Р.Г. , які були направлені до Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України для отримання висновків.

Також, головуючий повідомив, що висновки Комітету, зазначені подання Генерального прокурора та пояснення народного депутата України ОСОБА_1 було роздано народним депутатам України в паперовому вигляді.

Далі, відповідно до встановленої Регламентом процедури, на пленарному засіданні було надано слово для надання відповідей на запитання представників депутатських фракцій (депутатських груп), народних депутатів України - Генеральному прокурору. У подальшому Генеральний прокурор відповідав на запитання народних депутатів України, які стосувались подань та висновків Комітету.

Після цього головуючим на пленарному засіданні було надано слово народному депутату України ОСОБА_1 , який надав свої пояснення.

Відповідно до частини п`ятої статті 221 Регламенту Верховної Ради України висновок профільного Комітету оголошував Голова Комітету Кальченко С.В.

Так, повний текст подань щодо народного депутата України ОСОБА_1 на пленарному засіданні не оголошувався Головою Верховною Ради України, так само й не оголошувався повний текст висновків Комітету з питань Регламенту щодо цих подань. Проте, Верховний Суд вважає, що неоголошення тексту подань та висновків загалом не вплинуло на встановлену процедуру розгляду питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання чи арешт, не призвело до порушення прав чи інтересів ОСОБА_1 . Крім того, тексти подань та висновків було надано усім народним депутатам для ознайомлення.

Відтак, зазначена обставина жодним чином не вплинула на права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 , як народного депутата України, а тому не може слугувати підставою для визнання протиправними та нечинними прийнятих актів Верховної Ради України.

Розгляд цього питання здійснювався за процедурою повного обговорення, визначеною статтею 30 Регламенту, слово для виступів було надано представникам депутатських фракцій (депутатських) груп та народним депутатам України.

Після цього три проекти постанов були поставлені на голосування. За рішення про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_1 проголосували "за" 332 народних депутатів України, про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 проголосували "за" 241 народних депутатів України, про надання згоди на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) стосовно народного депутата України ОСОБА_1 проголосували "за" 229 народних депутатів України.

Ці рішення прийняті відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України та оформлені відповідними постановами № 256-IX, 257- IX, 258- IX.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, Суд установив, що оскаржувані постанови Верховної Ради України Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_1 №256-IX від 31.10.2019, Про надання згоди на затримання народного депутата України ОСОБА_1 № 257-IX від 31.10.2019 та Про надання згоди на обрання стосовно народного депутата України ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) №258-IX від 31.10.2019 відповідають вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Наведене вище є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, питання щодо невідповідності виступу Генерального прокурора фактичним обставинам та обставинам, вказаним у поданнях, не є предметом розгляду у рамках указаного провадження.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування Постанов Верховної Ради України про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Я.О. Берназюк

А.І. Рибачук

І.В. Желєзний

С.Г. Стеценко

Повне судове рішення складене 18.11.2020