Справа № 380/340/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/340/20 пров. № А/857/9421/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М. Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року (головуючий суддя: Грень Н.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 06.07.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком,

встановив:

ОСОБА_1 , 13.01.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просила призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 06.06.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Обґрунтовує позов тим, що є громадянкою України, 26.10.1996 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. У віці 64 років і страховому стажі понад 26 рік, досягла усіх необхідних умов для призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що 19.06.2017 нею отримано відмову відповідача № 37/В-12/Л2 від 13.06.2017 у призначенні пенсії, 23.06.2017 за № 2197/02-11 відповідач вдруге відмовив позивачці у призначенні пенсії. Вищезазначені відмови позивачем були оскаржені до суду, та відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 у справі № 463/5168/17, відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії. Однак, незважаючи на наявність судового рішення, яке визнало неправомірність відмови пенсійного органу, 19.12.2019 отримано лист № 3298/0309-36 від 22.07.2019, відповідно до якого відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу з тих підстав, що документ, що посвідчує особу позивачки не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону про пенсії, а також, з тих підстав, що позивачко не надано оригінал заяви про призначення пенсії. Позивач вказує, що представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, додав особисто безпосередньо до відповідача, оригінали та нотаріально завірені копії документів, необхідні для призначення пенсії позивачу. Вказує, що такі дії відповідача є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що законних підстав для задоволення вимог позивача не має. Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України. Пакет документів для призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства не було представлено.

Представник позивача, 02.11.2020 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім цього, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Козуб О.А. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 27.08.2003, реєстраційний номер облікової картки платника податку позивача НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Досягнувши 64-річного віку та маючи 26-річний страховий стаж, 06.06.2017 ОСОБА_1 через представника, який діяв на підставі нотаріальної та апостильованої довіреності, звернулась до Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про призначення пенсії.

Листом Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова № 37/В-12/Л2 від 13.06.2017, позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстав недотримання вимоги щодо особистого звернення про призначення пенсії, оскільки представники позивача, які діють на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності не мають законних повноважень подавати до УПФУ особисту заяву позивача про призначення пенсії; відсутності міжнародної пенсійної угоди між Україною та Ізраїлем, якою б дозволено було відповідачу призначити пенсію позивачу; відсутності у позивача реєстрації на території України за місцем знаходження відповідача; невідповідності документа, що посвідчує особу позивача Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону про пенсії, затвердженого Постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005; відсутності у позивача українського громадянства.

Позивач оскаржила вказану відмову у судовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.10.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04.10.2018 у справі № 463/5168/17 скасовано та прийняти постанову, якою задоволено позовні вимоги частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

Представник позивача, 22.02.2019 за вих № 4158, з метою виконання рішення суду, звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якій просив призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком. До вказаної заяви представник позивача долучив копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019; нотаріально засвідчену копію довіреності представників; нотаріально засвідчену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон; нотаріально засвідчену копію трудової книжки; нотаріально засвідчену копію ІПН; оригінал особистої заяви про виплату пенсії на банківський рахунок; докази направлення оригіналів довідок про заробітну плату та стаж роботи ОСОБА_1 .

Представник позивача, 12.07.2019 повторно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якій просив призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком. До вказаної заяви представник позивача долучив копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019, докази направлення оригіналів довідок про заробітну плату та стаж роботи ОСОБА_1 та докази направлення та копія особистої заяви ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок.

Позивачка отримала, 19.12.2019 лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 3298/0309-36 від 22.07.2019, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 з тих підстав, що документ, що посвідчує особу позивачки не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону про пенсії, затвердженого Постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005; позивачем не подано оригінал заяви про призначення пенсії та оригінали належним чином завірених копій документів про стаж, місце проживання, довідку банку про відкриття рахунку для виплати пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, яка є громадянкою України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачка не оскаржила рішення в частині, в якій суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині призначення та виплати пенсії за віком з 06.06.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи осіб пенсійного віку, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, позивач проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України, зокрема, за кордоном.

Пунктом 1 Порядку № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 за № 1566/11846, (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (п. 2.22 Порядку № 22-1.)

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 у справі № 361/1348/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною 5 ст. 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що в порушення вказаних норм Закону № 1058-IV, Пенсійним органом, рішення щодо призначення чи відмову у призначенні позивачем пенсії прийнято не було, а лише тричі листами повідомлялося про відсутність законних підстав для призначення пенсії (листи: від 13.06.2017 № 37/В-12/12, від 23.06.2017 № 2179/02-П, від 22.07.2019 № 3298/0309-36, а. с. 85-92).

Відповідно до п. 2.23 Порядку 22-1, документи, необхідні для призначення пенсії можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно з п. 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при зверненні до відповідача про призначення пенсії за віком, було подано наступні документи, зокрема: довіреність, свідоцтво про шлюб, паспорт, трудова книжка, оригінал посвідченої нотаріально та апостильованої особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. Факт подання вказаних документів, в оригіналі та засвідчених копіях підтверджується вхідним штампом відповідача на супровідному листі, який проставлено після огляду та прийняття документів від 06.06.2017 (а. с. 157).

Проаналізувавши вказані документи суд апеляційної інстанції вважає, що такі відповідають вимогам встановленим п. 2.1 Розділу ІІ Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку 22-1.

Крім цього, всі надані вище документи були засвідчені нотаріусом в державі Ізраїль, підпис та повноваження якого у свою чергу підтверджена печаткою апостиль, відповідно до Гаазької конвенції, до якої Україна приєдналася 23.12.2003.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 станом на момент звернення до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, досягла 64 річного віку та у неї наявний трудовий стаж 26 років, який є достатнім для призначення такого виду пенсії.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, заява позивачки та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні правові підстави для призначення позивачці пенсії за віком з 06.06.2017, дати першого звернення за призначенням пенсії, у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки тричі відмовляючи листами у призначенні пенсії за віком, відповідач діяв всупереч вимогам та не у спосіб передбачений чиним законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, апеляційна скарга Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 380/340/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20.11.2020.