Справа № 489/2819/20
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/2819/20
Номер провадження 2-а/489/244/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого - судді Губницького Д. Г., при секретарі Бугаєвському В. А., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області в особі інспектора лейтенанта поліції Случинського В.О., Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2020 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому просить, визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАМ № 2644070 від 06.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відповідачем за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оспорювана постанова винесена безпідставно з істотними порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Губницького Д. Г.

19.06.2020 р. ухвалою суду справу було залишено без руху.

28.07.2020 р. позивач усунув недоліки шляхом сплати судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницьким Д. Г. від 03.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

03.09.2020 р. представником відповідача було надано клопотання до суду про направлення копій матеріалів справи посилаючись на те, що матеріали справи були досі ними не отримані.

06.10.2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. На підтвердження своїх доводів представник відповідача надав суду диск з відеозаписом.

Також разом із відзивом було подано клопотання про залишення позовної заяви без руху через невідповідність вимогам ч.3 ст. 161 КАСУ.

18.11.2020 р. судом було отримано відповідь на відзив в якому позивач додатково просить задовольнити позовні вимоги та наполягає на тому, що постанова інспектора була складена з порушеннями.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови серії ЕАМ № 2644070 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 06.06.2020 р. о 14:11:10 год. в м. Миколаєві, вул. Погранична, 10, водій керуючи т/з Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульоване перехрестя вул. Садова та Кузнецька на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зафіксовано було на камери dm 4151, 3920.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поряд з цим, суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові.

Крім того, з переглянутого в судовому засіданні відео та матеріалів, які додані до відзиву, наданого суду представником відповідача разом з відзивом, вбачається, що позивач дійсно скоїв вищезазначене правопорушення.

Суд вважає даний доказ належним, допустимим та таким, що доводить вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, висновок про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», передбачає, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, дана стаття дозволяє інспектору патрульної поліції використовувати інформацію, отриману із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, у відповідності до ч. 2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, приймаючи спірну постанову, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.

Доводи про недопустимість доказу - відеофіксації - через не зазначення в постанові реквізитів технічного засобу, суд до уваги не приймає. Вказівка закону (ч. 3 ст. 283 КУпАП) спрямована на недопущення зловживання суб`єктами уповноваженими на складання протоколу та забезпечення можливості захисту особи, яку притягають до відповідальності. В даній справі, позивачу одразу по зупинення його на вимогу працівника патрульної поліції було повідомлено про фіксацію його порушення технічним засобом і запис на його вимогу був продемонстрований, на що він посилається в позові. Тобто в даному випадку суд не вбачає порушення права на захист позивача і ознак зловживання з боку працівників патрульної поліції. До того ж суд звертає увагу, що зміст відеозапису наданого суду не піддавався сумніву з боку позивача.

Стосовно процедури суд відмічає що за умов, які мали місце (позивач наголошував на брак у нього часу, водночас активно висловлював безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності), працівники патрульної поліції провели розгляд справи в порядку, який не суперечить положенням КУпАП. Тлумачення позивачем місця розгляду справи, викладене в позові, є помилковим, оскільки рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 стосувалося правовідносин, правове регулювання яких змінилося

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 134,139 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області в особі інспектора лейтенанта поліції Случинського В.О., Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 19.11.2020 року.

СУДДЯ ГУБНИЦЬКИЙ Д. Г.