Справа № 160/11716/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 листопада 2020 року Справа 160/11716/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі клопотання Петриківської районної ради про залишення позовної заяви без руху у справі № 160/11716/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Петриківської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Петриківське районне комунальне підприємство "Комунальник" про звернення стягнення податкового боргу у розмірі 1461384,34 грн. на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Петриківської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Петриківське районне комунальне підприємство "Комунальник" про звернення стягнення податкового боргу у розмірі 1461384,34 грн. на кошти.

16.11.2020 року від Петриківської районної ради надійшов відзив на позов, в якому містилось клопотання про залишення позовної заяви без руху, в якому відповідач просить залишити позовну заяву без руху, у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обгрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що позивач у позовній заяві зазначив про те, що йому невідомі телефон та електронна пошта відповідача та третьої особи, проте, така інформація не відповідає дійсності, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень та контролюючим органом у сфері оподаткування і наділений повноваженнями щодо з`ясування таких відомостей. Вказані обставини є порушенням пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо розрахунку пені з урахуванням вимог підпункту 129.1.1 статті 129 Податкового кодексу України з датами початку та закінчення нарахування такої пені в порушення вимог пунктів 4 та 5 частини 5 статті 160 КАС України. Крім того, позивачем не додано доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві та третій особі, що є порушенням ч. 2 ст.161 КАС України.

Суд, розглянувши клопотання Петриківської районної ради про залишення позовної заяви без руху у справі № 160/11716/20 дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, з огляду на наступне.

Статтею 160 КАС України визначено вимоги, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд зазначає, що питання про наявність/відсутність підстав для прийняття до розгляду позовної заяви у справі №160/11716/20 вирішувалась судом під час прийняття ухвали про відкриття провадження у справі від 29.09.2020 року та на даний час підстав для залишення без руху вказаної заяви судом не встановлено.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, що є порушенням ч. 2 ст.161 КАС України, а саме ненадання позивачем доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві та третій особі, оскільки в матеріалах справи містяться фіскальні чеки №0026 та №025 про направлення оператиором поштового зв`язку ДД ПАТ "Укрпошта" поштової кореспонденції відповідачу та третій особі у даній справі.

Також, відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву у даній справі, який надійшов на адресу суду 16.11.2020 року, в якому він надав пояснення по суті позовної заяви.

Стосовно твердження відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 4 та 5 частини 5 статті 160 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Також в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.3 ст.9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, позивач має право розпоряджатися заявленими позовними вимогами на власний розсуд, а оцінка обґрунтованості таких позовних вимог повинна бути надана судом під час розгляду та вирішення адміністративної справи по суті.

Щодо порушення позивачем пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як вбачається з матеріалів справи у позовній заяві позивач зазначив, що йому невідомі засоби зв`язку та офіційна електронна адреса/адреса електронної пошти відповідача та третьої особи.

Проте, наведені у зазначеному клопотанні відповідача підстави для залишення позовної заяви без руху, а саме не достовірність зазначеної в позовній заяві позивачем інформації про те, що йому невідомий номер телефону та електрона адреса відповідача та третьої особи не впливають на визначальні питання, які з`ясовуються після одержання позовної заяви, зокрема, щодо юрисдикції та правил підсудності тощо, а отже і їх усунення не є перешкодою для продовження розгляду справи та можуть бути усунені під час розгляду справи.

Для вирішення питання можливості відкрити провадження за позовною заявою суди перевіряють дотримання встановлених КАС України вимог до неї, але не повинні тлумачити норми з надмірним формалізмом та належно мотивувати, які перешкоди для відкриття провадження становлять відповідні недоліки.

Тлумачення має відбуватися у системному звязку з завданнями адміністративного судочинства та відповідних проваджень.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/16958/17 щодо суттєвих недоліків позовної заяви.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13.01.2000 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зазначені рішення Суду свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Петриківської районної ради про залишення позовної заяви без руху у справі № 160/11716/20.

Керуючись статтями 160, 161, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Петриківської районної ради про залишення позовної заяви без руху у справі № 160/11716/20 - відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна