Справа № 460/5697/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2020 року м. Рівне №460/5697/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Обласне комунальне підприємство "Міжнародний Аеропорт Рівне" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 2 за період з квітня по червень 2020 року в сумі 58267,63грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком. Позивач вказує, що за період з квітня по червень 2020 року він поніс фактичні витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які до виходу на пенсію працювали у відповідача та яким пенсія призначена на пільгових умовах, в загальній сумі 58267,63грн. Разом з тим, відповідач свого обов`язку щодо відшкодування таких витрат не виконав. З наведених підстав, позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що обласне комунальне підприємство "Міжнародний Аеропорт Рівне" не є правонаступником підприємств, на яких працювали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виходу на пенсію, а тому заявлена вимога про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії зазначеним особам є необґрунтованою та безпідставною. З огляду на наведене, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій навів доводи та обґрунтування на спростування заперечень відповідача, тотожні викладеним у позові.

Відповідач правом на подання до суду заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

3 серпня 2020 року позовна заява надійшла до суду.

7 серпня 2020 року ухвалою суду позовна заява залишалася без руху.

19 серпня 2020 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позову.

21 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

1 жовтня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов.

8 жовтня 2020 року позивач подав до суду відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Обставини справи:

Відповідач є платником страхових внесків, збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та є страхувальником в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17 січня 2020 року позивачем сформовано та направлено відповідачу розрахунок № 1793/05, згідно з яким з січня 2020 року розмір фактичних витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_2 становить 12515,44грн на місяць, а ОСОБА_1 - 6439,59грн на місяць.

13 травня 2020 року позивачем сформовано та направлено відповідачу розрахунок № 1700-0502-8/11968, згідно з яким з травня 2020 року розмір фактичних витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_2 становить 12515,44грн на місяць, а ОСОБА_1 - 7140,86грн на місяць.

Як стверджує позивач, всупереч приписам чинного законодавства відповідач не виконав свого обов`язку щодо відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з квітня по червень 2020 року, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1), яка розроблена відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п`ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» -«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками № 1 та № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, в пунктах «а», «б»-«з» частини першої цієї статті.

На момент набрання чинності Законом № 1058, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788, було врегульовано Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР встановлено ставку на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Згідно з пунктом 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункту 6.7 Інструкції № 21-1).

Таким чином, положеннями законів № 1058, № 1788, № 400/97-ВР та Інструкції № 21-1 чітко визначений обов`язок та порядок сплати підприємствами та організаціями фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних вище норм права викладений в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 у справі № 803/993/16.

Відповідно до пункту 6.1. Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;

70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;

80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;

90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;

100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

При цьому, пунктом 6.3 Інструкції № 21-1 встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Тобто, дані спірні правовідносини допускають правонаступництво.

На виконання вимог пункту 6.4 Інструкції № 21-2, позивачем на адресу відповідача надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", від 17 січня 2020 року № 1793/05 та від 13 травня 2020 року № 1700-0502-8/11968.

Станом на день розгляду справи в суді за даними обліку позивача за відповідачем рахується заборгованість по оплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з квітня по червень 2020 року на суму 58267,63грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію, від 5 серпня 2016 року № 447, виданою обласним комунальним підприємством "Міжнародний Аеропорт Рівне", ОСОБА_1 працював у Рівненському об`єднаному авіазагоні УУЦА на посадах радіотехніка , радіомеханіка та технік радіонавігації, які дають право на пільгову пенсію, з 16 червня 1980 року (наказ від 24 липня 1980 року № 89/л, наказ від 29 травня 1987 року № 65/л) по 15 березня 1994 року (наказ від 15 березня 1994 року № 28/л), в подальшому реорганізованому в Рівненський авіазагін Львівського об`єднаного авіазагону (наказ Українського управління цивільної авіації від 14 вересня 1989 року № 118), Рівненське державне авіапідприємство (наказ Регіонального фонду державного майна України в Рівненській області від 11 листопада 1992 року № 18), з 1 лютого 1995 року Рівненське державне авіаційне підприємство "Універсал-Авіа" (наказ Департаменту авіаційного транспорту України від 16 грудня 1994 року № 128), згідно з наказом Міністерства транспорту України від 7 травня 2001 року № 286 РДПА "Універсал-Авіа" було реорганізоване шляхом виділення з його складу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне", яке розпорядженням Кабінету Міністрів України від 8 січня 2002 року № 3-р та розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 31 січня 2002 року № 49 було перетворено в обласне комунальне підприємство "Міжнародний Аеропорт Рівне", на посадах, які дають право на пільгову пенсію: з 14 квітня 1980 року курсант ОСОБА_1 зарахований в штат Рівненського аеропорту - стажистом-радіотехніком бази ЕРТОЗ (наказ від 14 квітня 1980 року №51/л), з 15 травня 1980 року призначений на посаду радіомеханіка (наказ 13 травня 1980 року № 63/л), з 16 червня 1980 року (наказ від 24 червня 1980 року № 89/л) радіотехнік 3 класу по 31 грудня 1991 року. З 1 січня 1992 року по 15 березня 1994 року (наказ від 15 березня 1994 року № 28/л) радіотехніком радіонавігації як працівник, що зайнятий на установках та роботах з джерелами УКВ та СВЧ випромінювання.

Крім того, згідно з копією уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію, від 8 травня 2019 року № 183, виданою обласним комунальним підприємством "Міжнародний Аеропорт Рівне", ОСОБА_2 працював у Рівненському об`єднаному авіазагоні Українського управління цивільної авіації, в подальшому реорганізованому в Рівненський авіазагін Львівського об`єднаного авіазагону (наказ Українського управління цивільної авіації від 14 вересня 1989 року № 118), яке опісля було реорганізоване в Державне Рівненське авіаційне підприємство (наказ Регіонального фонду державного майна України в Рівненській області від 11 листопада 1992 року № 18), з 14 квітня 1983 року (наказ від 29 травня 1987 року № 65л) по 15 березня 1994 року (наказ від 15 березня 1994 року № 28л) на посадах, які дають право на пільгову пенсію: з 14 квітня 1983 року (наказ від 29 травня 1987 року № 65л) по 15 березня 1994 року (наказ від 15 березня 1994 року № 28л) на посадах радіомеханіка, радіотехніка, старшого радіотехніка, техніка радіонавігації та інженера радіонавігації бази ЕРТОЗ.

Зі змісту вказаних вище уточнюючих довідок слідує, що спеціальний стаж, що визначає право на отримання пенсії на пільгових умовах, був набутий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період робити у службі ЕРТОЗ.

Однак, суд звертає увагу на те, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року по справі № 817/823/17, яка набрала законної сили 19 вересня 2017 року, встановлені обставини щодо наявності у відповідача обов`язку здійснювати Пенсійному фонду України відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії громадянам, які набули пільговий стаж під час роботи в службі ЕРТОЗ

Зокрема, із змісту зазначеного вище судового рішення слідує, що під час розгляду адміністративної справи № 817/823/17 Рівненським окружним адміністративним судом встановлені наступні обставини:

"Згідно з наказом від 14 червня 1980 року № 89/л, ОСОБА_1 працював радіомеханіком бази ЕРТОЗ Рівненського аеропорту.

Наказом від 15 березня 1994 року № 28/л ОСОБА_1 , технік радіонавігації працівник бази ЕРТОЗ, звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства та переведений на роботу до Рівненської філії Київського центру ЕРТОЗ.

Згідно з копією наказу по особовому складу від 14 квітня 1994 року № 37/ос, на виконання наказу Міністерства транспорту України від 14 грудня 1993 року № 493 "Про реорганізацію Рівненського авіаційного підприємства", працівники, зазначені в даному наказі, звільнені у зв`язку з їх переведенням в Український державний міжнародний аеропорт "Рівне".

З аналізу копії наказу від 14 квітня 1994 року № 37/ос, судом встановлено, що у реорганізованому підприємстві створено ряд служб. Однак, служба ЕРТОЗ, де працював ОСОБА_1 , в реорганізованому Українському державному міжнародному аеропорту "Рівне", - відсутня.

При цьому, з аналізу вищенаведених документів, суд дійшов висновку, що відповідач - Обласне комунальне підприємство "Міжнародний Аеропорт Рівне" не є правонаступником служби ЕРТОЗ, де працював ОСОБА_1 . А тому, у відповідача відсутній обов`язок щодо відшкодування пільгових пенсій.".

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів, які б підтверджували протилежне позивачем суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.

За наведених обставин, суд констатує, що обов`язок щодо відшкодування на користь позивача фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з квітня по червень 2020 року в сумі 58267,63грн у відповідача відсутній.

Підсумовуючи вищезазначене в його сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено правомірність стягнення з відповідача фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема за період з квітня по червень 2020 року в сумі 58267,63грн, а відтак в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7; );

2) відповідач - Обласне комунальне підприємство "Міжнародний Аеропорт Рівне" (35360, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Велика Омеляна, вул. Авіаторів, 5а; ).

Суддя Т.О. Комшелюк