Справа № 180/1574/20
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/1574/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

секретар - Котова Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Івахненка Владислава Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Івахненка Владислава Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.09.2020 року відносно нього, інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Івахненком В.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення Серії БАА №592367, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 680 грн. відповідно до якої, він, ОСОБА_1 , 30.09.2020 року о 11.20 годині на автодорозі Н-23 при перевезенні пасажирів керував технічно несправним автобусом «Мерседес Бенц Спринтер» номерний знак НОМЕР_1 , у якому був поломаний механізм відкривання правих передніх дверей, чим порушив п. 31.4.7 п. «г» ПДР України. Вважає, що дії інспектора є неправомірними, а постанова незаконною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

Так, згідно до вимог п. 31.4.7 п. «г» Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортного засобу на якому не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, однак правил дорожнього руху він не порушував. Так, дійсно 30.09.2020 року о 11.20 годині на автодорозі Н-23 при перевезені пасажирів він керував автобусом «Мерседес Бенц Спринтер» номерний знак НОМЕР_1 у якому був поломаний механізм відкривання ручкою правих передніх дверей. Поломка механізму трапилась приблизно біля 11-00 годині під час висадки пасажира на автодорозі Н-23, механізм відкриття дверей працював не ручкою дверей, а кнопкою, яка розташована на панелі приборів водія. Той факт що закриття дверей працювало кнопкою, що розташована на панелі приборів водія, при необхідності, можуть підтвердити пасажири автобуса, яких він може забезпечити у судове засіданні.

Відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31 цих правил водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити не можливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, що він і зробив - рухався до першої автобусної стагнації у смт. Томаківка для усунення несправностей, оскільки ремонт на автодорозі створював небезпеку для пасажирів.

Крім того, сама постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251,256,280 КУпАП, інспектором також не зазначено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, його права під час розгляду справи також були грубо порушені. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Івахненка В.М. Серії БАА №592367 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Позивач наддав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові, на їх задоволенні наполягає.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 12 жовтня 2020 року надавався строк для подання відповідачем відзиву на позов. Однак, відповідач у встановлений судом строк ні відзиву на позов, ні витребуваного судом оригіналу матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 121 КУпАП від 30 вересня 2020 року, не надав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, всебічно перевіривши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини і статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Івахненка В.М. Серії БАА №592367 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Так, 30 вересня 2020 року відповідачем винесено постанову Серії БАА №592367 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 грн.

Як зазначає позивач, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БАА №592367, вказано, що він, ОСОБА_1 30.09.2020 року о 11.20 годині на автодорозі Н-23 при перевезенні пасажирів керував технічно несправним автобусом «Мерседес Бенц Спринтер» номерний знак НОМЕР_1 у якому був поломаний механізм відкривання правих передніх дверей, чим порушив п. 31.4.7 п. «г» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, внаслідок чого, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

Однак, в постанові відсутні будь-які докази, які б стверджували вину позивача, оскільки особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене фактичними даними: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показань технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження та іншими документами. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що він не згоден з правопорушенням, просив надати докази, з винесеною постановою також не погодився, просив розгляд справи проводити за участю адвоката.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. В силу ст.ст.245,280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідачем на вимогу суду, навіть не надано оригіналу матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 121 КУпАП від 30 вересня 2020 року.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 30.09.2020 року о 11.20 годині на автодорозі Н-23 при перевезені пасажирів керував автобусом «Мерседес Бенц Спринтер» номерний знак НОМЕР_1 у якому був поломаний механізм відкривання ручкою правих передніх дверей. Поломка механізму трапилась приблизно біля 11-00 годині при висадці пасажира на автодорозі Н-23, механізм відкриття дверей працював не ручкою дверей а кнопкою яка розташована на панелі приборів водія і це бачили пасажири автобуса. Відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31 цих правил водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити не можливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, що і зробив позивач, а саме: рухався до першої автобусної стагнації - смт. Томаківка, для усунення несправностей, оскільки ремонт на автодорозі створював би небезпеку для пасажирів.

За таких обставин, суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суб`єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, в постанові про адміністративне правопорушення не наведено, на підставі яких доказів позивача визнано винним у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до ст.286 ч.3 п.3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Натомість в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази вини позивача, що свідчить про одностороннє, неповне з`ясування поліцейським обставин справи.

Крім того, відсутні відомості про роз`яснення позивачу його прав, які передбачені положенням статті 268 КУпАП., розгляд справи здійснено без захисника, незважаючи на те, що ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи за участю адвоката, що підтверджується постановою.

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем односторонньо, неповно та не об`єктивно з`ясовано обставин справи про адміністративне правопорушення, а відтак прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд приходить до висновку, що у справі немає достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, заяву ОСОБА_1 про участь захисника проігноровано, а тому позов слід задовольнити, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.2 ст. ст.121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не поніс судових витрат, оскільки звільнений від сплати судового збору при поданні даної заяви до суду, відповідач теж не поніс судових витрат по даній справі, тому їх слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Івахненка Владислава Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Постанову Серії БАА № 592367, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Запорізькій області Івахненком В.М. про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за вчинення ним адміністративного порушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП визнати протиправною та скасувати, закривши провадження по справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Янжула