Справа № 319/667/20(2-а/319/14/2020)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 319/667/20(2-а/319/14/2020)
Суддя І інстанції - Мальований В.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 року у справі №319/667/20(2-а/319/14/2020) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив:

- визнати протиправним прийняте відповідачем рішення щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та скасувати постанову від 11.08.2020 року серії ДП18 №695901 про адміністративне правопорушення. Закрити провадження по справі.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 т. 132-1 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про затримання транспортного засобу.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України просить відмовити у її задоволенні та залити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії ДП18 №695901 від 11.08.2020 року, 11.08.2020 року о 22:30 год. позивач керував автомобілем DAF CF85.430, державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі Н-08 712 км. Бориспіль - Маріуполь на якому навантаження на одинарну вісь перевищує допустиму норму 11 тон та мав 11870 тон, що перевищує норму на 870 кг., чим порушив пункт 22.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП (а.с.13).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення позивача полягає у тому, що він позивач перевозим вантаж автомобілем на якому навантаження на одинарну вісь перевищує допустиму норму 11 тон.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні встановлено постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 2.4-2 Порядку №879 встановлено, що у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог зазначеного пункту Управлінням Укртрансбезпеки Донецької області 11.08.2020 року було здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF CF85.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким встановлено фактичне навантаження на ось 11870 тон, про що складено акт №038893 (а.с.16).

Відповідно до пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

В свою чергу як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Укртрансбезпеки було складено довідку №0022157 від 11.08.2020 року згідно з якою було здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF CF85.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким встановлено фактичне навантаження на ось 11870 тон (.с.15).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач 11.08.2020 року здійснював перевезення вантажу автомобіля DAF CF85.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому навантаження на одну із вісь становила 11870 тон при допустимому навантаженні на таку вісь 11 тон, що є порушенням пункту 22.5 ПДР України та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ДП18 №695901 від 11.08.2020 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що доводи позивача про порушення порядку та процедури габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки не може бути підставою для скасування вищезазначеної постанови, оскільки Управління Укртрансбезпеки не є відповідачем у спірних відносинах та позивачем їх дії не оскаржуються, як наслідок обставини щодо цієї процедури не є предметом розгляду в межах спірних відносинах.

Також, суд першої інстанції правильно відхили надані позивачем довідки з підстав того, що вони складені за інших обставин.

Щодо вимог позивача в частині вирішення питання про стягнення правничої допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у сумі 1250 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає підстав для стягнення з відповідача судових витрат (сплаченої суми судового збору та правничої допомоги) немає.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому у задоволенні заяви про стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у сумі 1250 грн. слід відмовити.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник