Справа № 160/15291/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 листопада 2020 р. Справа № 160/15291/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши у місті Дніпрі позовну заяву ОСОБА_1 до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту майна та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернуся ОСОБА_1 з позовом до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд:

- скасувати арешт майна та скасувати постанову Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 880388 з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності б/н від 06.09.2006 року, виданого Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що в провадженні Ленінського районного ВДВС у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебували виконавчі провадження, а саме:

ВП № 43015873, відкрите 16.04.2014 року з виконання рішення Управління ПФУ в Ленінському районі м. Донецьк № 02-22/978 від 09.07.2012 року про стягнення штрафних санкцій у сумі 170,00 грн. на користь Управління ПФУ в Ленінському районі м. Донецьк (виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»); ВП № 33997791, відкрите 22.08.2012 року з виконання рішення Управління ПФУ в Ленінському районі м. Донецьк № 02-22/978 від 09.07.2012 року про стягнення штрафних санкцій у сумі 170,00 грн на користь Управління ПФУ в Ленінському районі м. Донецьк (виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»); ВП № 42456934, відкрите 12.03.2014 року з виконання наказу № 2н-2220/2011 від 29.07.2011 року, виданого Ленінським районним судом міста Донецьк, про стягнення 25,50 грн. судового збору на користь держави (виконавче провадження закінчено відповідно до п. 8 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 24268452, відкрите 08.02.2011 року, з виконання виконавчого листа № 2-110 від 13.05.2010 року, виданого Ленінським районним судом міста Донецьк, про стягнення на користь ПАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» матеріальної шкоди у порядку регресу в розмірі 3047,50 грн., державного мита - 51,00 грн., витрат ІТЗ у розмірі 250,00 грн. (виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»); ВП № 32771691, відкрите 24.05.2012 року, з виконання виконавчого листа № 2-110 від 13.05.2010 року, виданого Ленінським районним судом міста Донецьк, про стягнення на користь ПАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» матеріальної шкоди у порядку регресу у розмірі 3047,50 грн., державного мита - 51,00 грн., витрат ІТЗ у розмірі 250,00 грн. (виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 29974809, відкрите 17.11.2011 року, з виконання вимоги УПФУ у Ленінському районі м. Донецьк № Ф-235 від 12.05.2011 року, про стягнення 1288,80 грн. на користь УПФУ у Ленінському районі м. Донецьк (виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, як зазначив позивач, після звернення до відповідача із запитом щодо надання інформації про зазначені виконавчі провадження, відповідач його повідомив про те, що дійсно постановою державного виконавця Ленінського районного ВДВС м. Донецьк ГУЮ у Донецькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.09.2010 року АА № 880388 внесено обтяження на все майно ОСОБА_1 . Однак можливості надати інформацію про перебування на виконанні виконавчого провадження, в ході примусового виконання якого було винесено зазначену постанову, є неможливим, оскільки матеріально-технічна база, архів, журнали реєстрації вхідної кореспонденції, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та інша документація залишились за попереднім місцем реєстрації відділу. Крім того, позивачу стало відомо про те, що відомості щодо нього у Єдиному реєстрі боржників відсутні, оскільки Реєстр підключено з січня 2017 року, а тому виконавчі провадження, які перебували на виконанні та виконані до січня 2017 року, до Реєстру не включені.

Позивач також зазначив, що заборгованість за виконавчими документа ним погашена в період з 2012-2014 роки. Проте, арешт, накладений постановою державного виконавця від 24.09.2010 року АА № 880388, так і не було знято, з огляду на що, позивач звертається до адміністративного суду з цим позовом.

Суд при вирішенні питання відкриття провадження у справі, виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ст. 287 КАС України, встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, заявлений у позові спір з приводу зняття арешту з майна позивача не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне, відмовити у відкритті провадження за вказаною позовною заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 170, 171, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/15291/20 за позовом ОСОБА_1 до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту майна та скасування постанови.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька