Справа № 240/20269/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

24 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/20269/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чуднівської районної державної адміністрація Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання дій незаконними,

встановив:

23 листопада 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до Чуднівської районної державної адміністрація Житомирської області, в якому просять:

- визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)";

- визнати незаконними дії Чуднівської районної державної адміністрації по припиненню надання соціальних послуг отримувачам соціальних послуг "Відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання" територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації.

Цього ж дня було здійснено реєстрацію позовної заяви в автоматизованій системі документообігу суду із присвоєнням їй єдиного уніфікованого номеру 240/20269/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №240/20269/20 було визначено суддю Черняхович Ірину Едуардівну.

Одночасно з подачею позовної заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили зупинити дію розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)".

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що вони є інвалідами першої і другої групи, потребують постійного стороннього догляду і є отримувачами соціальних послуг "Відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання" територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації. Прийняття головою Чуднівської районної державної адміністрації оскаржуваного розпорядження від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" має наслідком припинення надання їм соціальних послуг, зокрема й послуг соціальної послуги стаціонарного догляду, що у свою чергу створює загрозу їхньому життю і здоров`ю та призведе до порушення їх прав, оскільки вони є особами, які потребують цілодобового догляду.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду без вжиття заходів задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення вищевказаної заяви, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивачі вказують на те, що є вони особами, які потребують цілодобового догляду і припинення надання нам соціальних послуг створить загрозу їх життю і здоров`ю, призведе до порушення їхніх прав та прав інших осіб і в цілому територіальної громади.

З наявних у матеріалах справи документів судом встановлено, що 22 жовтня 2020 року головою Чуднівської районної державної адміністрації було прийнято розпорядження №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" пунктом 1 якого було вирішено припинити діяльність самостійного структурного підрозділу (зі статусом юридичної особи) "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації" шляхом його припинення.

У зв`язку з цим, директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації був прийнятий наказ від 06.11.2020 №17 "Про припинення надання соціальних послуг", яким передбачено з 10 грудня 2020 року надання соціальної послуги стаціонарного догляду особам, що перебувають у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації, в тому числі й ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були надіслані повідомлення від 09.11.2020 №258 та №269 якими їх повідомлено, що у зв`язку із ліквідацією надавача соціальних послуг (Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації) з 10 грудня 2020 року буде припинено надання їм соціальних послуг, зокрема і соціальної послуги стаціонарного догляду.

З наведеного вбачається, що наслідком прийняття оскаржуваного розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" є припинення надання заявникам соціальної послуги стаціонарного догляду.

Однак, згідно з наявними у матеріалах справи довідками до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №241277 та серії 12 ААА №515466 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є особами з інвалідністю та потребують постійної сторонньої допомоги. Вказана допомога надавалась їм в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чуднівської районної державної адміністрації) шляхом надання соціальної послуги стаціонарного догляду.

Вказане свідчить на користь висновку, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до припинення надання соціальних послуг фактично незахищеній категорії громадян та створить загрозу життю і здоров`ю особам, які потребують постійного догляду, а захист цих прав, свобод та інтересів стане ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявниками наведено обґрунтовані доводи існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)".

З огляду на наведене, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову та відповідно до п. 1 ч.2 ст.150, ч. 1 ст. 151 КАС України приходить до висновку про необхідність зупинення дії розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 240/20269/20.

Одночасно суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Обрання судом саме такого способу забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваного розпорядження, повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 151 КАС України, та є співрозмірним із заявленими позовними вимогами позивачів і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації від 22.10.2020 №187 "Про припинення діяльності територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 240/20269/20.

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу суду складено у повному обсязі 24 листопада 2020 року.

Суддя І.Е.Черняхович