Справа № 428/6827/20
Суддя: Шубочкіна Т. В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6827/20
Провадження № 2-а/428/370/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря: Погребної Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою адвоката Осики Максима Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Матвєєва Іллі Анатолійовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Осика Максим Ігорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Матвєєва Іллі Анатолійовича про скасування постанови.

В обґрунтування вимог позивача Осика М.І. зазначає, що 09 серпня 2020 року о 02-24 год., поблизу будинка № 14 по вулиці Новікова міста Сєвєродонецька відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зі змісту даної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при початку руху та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 «а», 2.1 «а», 2.1 «б» та 2.1 «ґ» ПДР України. Позивач вважає постанову серії ДП 18 № 587792 від 09.08.2020 незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Він також зазначив, що після зупинки його транспортного засобу відповідач одразу почав вимагати від нього пред`явлення документів, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням зазначити підстави зупинки його транспортного засобу. Спочатку командир взводу Матвєєв І.А. зазначив, що начебто існує орієнтування, відповідно до якого водій транспортного засобу схожого на транспортний засіб позивача, перебуває за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Однак в ході подальшого спілкування відповідач особисто підтвердив, що водій не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З метою створення законних підстав зупинки транспортного засобу далі відповідач повідомив про те, що позивачем було порушено п. 9.2 «а» ПДР. Оскільки в його діях відсутнє порушення Правил дорожнього руху, то він не зобов`язаний пред`являти на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин у відповідача не було законних підстав вимагати у нього зазначені документи, які в нього при собі були. Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 587792 від 09.08.2020 та закрити провадження у справі.

28.08.2020 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач командир взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області старший лейтенант поліції Матвєєв І.А. надав суду відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 9.2 «а» Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

09.08.2020 року командиром взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Луганській області старшим лейтенантом поліції Матвєєвим І.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 № 587792 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 09.08.2020 року о 02:24 год. в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, біля буд. 14, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 328, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при початку руху та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 «а», 2.1 «а», 2.1 «б» та 2.1 «ґ» ПДР України.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з боді камери DSJX 300168_ВВ0003, отже наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Таким чином, суд приймає до уваги наданий відповідачем відеозапис та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Аналізуючи дані відеозапису, судом встановлено, що на відеозаписі зафіксовано автомобіль BMW 328, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач - ОСОБА_1 , який стоїть на автозаправній станції. Також, з вказаного відеозапису вбачається, що водій автомобіля BMW 328, реєстраційний номер НОМЕР_1 на початку свого руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху. Суд зазначає, що позивачем - ОСОБА_1 було подано відповідний сигнал світловим покажчиком повороту вже після початку свого руху безпосередньо при виїзді з автозаправної станції перед поворотом ліворуч.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт порушення ОСОБА_1 , пункту 9.2 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з огляду наданих відеозаписів, судом встановлено, що ОСОБА_1 не було пред`явлено на вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Щодо доводів позивача стосовно того, що вимога щодо пред`явлення документів є неправомірною, оскільки відповідачем не доведено факту порушення позивачем ПДР України, суд зазначає наступне.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Отже суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таким чином, вищевказані доводи позивача стосовно того, що право він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки відповідач не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідач неодноразово вимагав від позивача пред`явити для перевірки відповідні документи, проте позивач вказану вимогу поліцейського не виконав.

Таким чином, судом встановлено порушення з боку позивача вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Щодо доводів позивача стосовно того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що саме він керував транспортним засобом, суд зазначає наступне.

З наданого відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу BMW 328, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом перебував саме позивач - ОСОБА_1 , який просив поліцейських зачекати, доки він телефоном спілкується з адвокатом. Також, факт того, що саме позивач перебував за кермом підтверджується його поясненнями під час розгляду у відношенні нього адміністративних матеріалів, що зафіксовано на відеозаписі, зокрема, на питання поліцейського - «чому ви не зупинились?», ОСОБА_1 зазначив, - з його слів: «не на тій машині зараз їду, якщо б я на своїй трійці їхав, я б не зупинився…».

Проте, в подальшому позивач став заперечувати проти того, що він перебував за кермом зупиненого автомобілю, але суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки вони спростовуються наданими відповідачем доказами, та в даному випадку суд розцінює це як спробу позивача уникнути адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 09 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства, суд вважає, що мало місце правопорушення з боку позивача, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, і відповідачем надані належні докази на підтвердження цих правопорушень, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Осики Максима Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Матвєєва Іллі Анатолійовича про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна