Справа № 826/14459/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року (прийняте за наслідком розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суддя Келеберда В.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнень, поданих 27 вересня 2018 року, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у зв`язку з відмовою у виплаті ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у відпустці по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у щорічній відпустці, грошової допомоги на оздоровлення;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологах у розмірі 37 727, 88 грн.;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час перебування у відпустці по вагітності та пологах у розмірі 20 402, 96 грн.;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 частину несплаченого грошового забезпечення за час перебування у щорічній відпустці за 2017 рік у розмірі 9 019, 83 грн.;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 неоплачену частину грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 739, 84 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 державної допомоги по вагітності та пологах; зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по вагітності та пологах відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 728,91 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 в частині задоволених позовних вимог та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач отримує грошове забезпечення, з якого не здійснюються відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та не підпадає під перелік осіб, які мають право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, визначений Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 №1751.

Також, апелянт зазначає, що враховуючи розмір грошового забезпечення позивачу нарахована допомога у зв`язку з вагітністю та пологами за період з 07.11.2016 по 12.03.2017 та з 13.03.2017 по 26.03.2017 в загальній сумі 17 324, 92 грн., тобто розмір грошового забезпечення у зв`язку з вагітністю та пологами відповідачем було розраховано згідно вимог чинного законодавства та виплачено в повному обсязі.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Окружний адміністративний суд міста Києва від 20 липня 2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач щодо стягнення державної допомоги в зв`язку з вагітністю та пологами вказує, що розрахунок допомоги в зв`язку з вагітністю та пологами зазначений в додатку до позовної заяви та в самій позовній заяві та відповідач не заперечує проти розрахунків вказаних позивачем, крім того, в відзиві на позовну заяву відповідач вказував розрахунок аналогічний тому, що надавався позивачем.

Щодо стягнення грошового забезпечення за час перебування у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_1 зазначає, що лікарняний листок по вагітності та пологах надає, по-перше, право на відпустку, та, по-друге, на нарахування відповідної допомоги, яка здійснюється саме на підставі листка непрацездатності.

Щодо стягнення оплати щорічної відпустки позивач в апеляційній скарзі вказує, що в лютому 2017 року позивачу жодних виплат не здійснювалося, а виплати здійснювалися в жовтні 2016 року, і з огляду на те що, останні виплати позивачу були здійснені в жовтні 2016 року, то місяцем який передує події є жовтень 2016 року, в зв`язку з цим при обрахунку і виплаті грошового забезпечення за час відпустки має враховуватися виплати отримані позивачем в жовтні 2016.

Щодо стягнення грошової допомоги на оздоровлення позивач наголошує, що місяцем що передує події (тобто, даті виплати матеріальної допомоги на оздоровлення) є жовтень 2016 року, як місяць в якому останній раз здійснювалося виплата грошового забезпечення позивача, крім того, премія не відноситься до виплат одноразового характеру і має враховуватися при виплаті допомоги в зв`язку з вагітністю та пологами, грошового забезпечення за час перебування у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами, щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неоплачена частина грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5 739, 84 грн.

10.11.2020 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому відповідач спростовує доводи позивача.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та доводи відзиву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , є працівником Головного управління ДФС у м. Києві, займає посаду заступника начальника штабу оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві, відноситься до категорії осіб начальницького складу податкової міліції.

Позивачу відповідно до наказу №631-о від 08 листопада 2016 року та наказу №102-о від 28 лютого 2017 року в період з 07 листопада 2016 року по 26 березня 2017 року надано відпустку по вагітності та пологах відповідно до статті 20 Закону України «Про відпустку» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114.

За весь час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_1 нараховано та виплачено 17324, 92 грн. допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами.

Після закінчення перебування на лікарняному позивачу на підставі її рапорту надано чергову відпустку за 2017 рік з 27 березня 2017 року по 14 травня 2017 року (виплачено за час відпустки 4102, 89 грн.) з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (2735, 25 грн.).

Вважаючи невірним розрахунок належних до виплати сум по допомозі по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у відпустці по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у щорічній відпустці, грошової допомоги на оздоровлення, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою від 22.06.2018, за наслідком розгляду якої відповідачем надано відповідь листом від 18.07.2018 №10339/Д/99-99/05-04-01-14 та зазначено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві здійснено нарахування та виплату допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами та грошового забезпечення за час чергової відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у зв`язку з відмовою у виплаті допомоги по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у відпустці по вагітності та пологах, грошового забезпечення за час перебування у щорічній відпустці, грошової допомоги на оздоровлення у інших розмірах, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновків, що:

- позивач, як особа начальницького складу податкової міліції, отримує грошове забезпечення, з якого не здійснюються відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України №1751 та має право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

- матеріальне забезпечення у разі вагітності та пологів визначено Законом України «Про відпустки», у статті 20 якого зазначено види матеріального забезпечення, серед яких є і допомога по вагітності та пологах, тож лікарняних листок по вагітності та пологах надає, по-перше, право на відпустку, а по-друге, на нарахування відповідної допомоги, яка здійснюється саме на підставі листка непрацездатності;

- суд не вбачає протиправності у діях відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за час перебування позивача у відпустці по вагітності та пологах;

- суд вважає, що нарахування грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення на період чергової відпустки позивача здійснено вірно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 348 Податкового кодексу України (тут і далі - станом на момент виникнення спірних правовідносин) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

ОСОБА_1 , є працівником Головного управління ДФС у м. Києві, займає посаду заступника начальника штабу оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві, відноситься до категорії осіб начальницького складу податкової міліції.

Відповідно до пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1716 від 30 жовтня 1998 року «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення №114).

Пунктом 12 Положення №114 визначено, що особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ отримують грошове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу №631-о від 08 листопада 2016 року та наказу №102-о від 28 лютого 2017 року в період з 07 листопада 2016 року по 26 березня 2017 року надано відпустку по вагітності та пологах відповідно до статті 20 Закону України «Про відпустку» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-ХІV) підставою для призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 3 Закону №1105-ХІV загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності здійснюється за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування.

Відповідно до положень статті 25 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається у формі матеріального забезпечення, яка компенсує втрату заробітної плати.

Право на матеріальне забезпечення за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб.

Відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (зі змінами та доповненнями), до осіб рядового та начальницького складу застосується код категорії 31 та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з грошового забезпечення не утримується.

В матеріалах справи містяться листи Міністерства соціальної політики України від 26 листопада 2015 року №18041/0/14-15/13 та Подільської міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення ФСС з ТВП від 18 січня 2017 року №53-06, на які посилається відповідач, та виходячи з яких особи, які отримують грошове забезпечення, не є застрахованими особами, не підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню з тимчасової втрати працездатності, не мають права на оплату листків непрацездатності за рахунок коштів страхового фонду.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі - Порядок №1751) (в редакціях, чинних на час призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами позивачу) право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: жінки з числа військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, військ цивільної оборони, інших військових формувань та з числа осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку та Державної кримінально-виконавчої служби.

З викладеного вище вбачається, що ОСОБА_1 , як особа начальницького складу, отримує грошове забезпечення, з якого не здійснюються відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» та має право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку № 1751 допомога у зв`язку з вагітністю та пологами надається жінкам з числа військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, військ цивільної оборони, інших військових формувань та з числа осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку та Державної кримінально-виконавчої служби - у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1751 допомога у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби призначається та виплачується за місцем основної служби.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки відповідача, що зазначені у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі про те, що позивач не підпадає під перелік осіб, які мають право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», оскільки відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі - Порядок №1751) (в редакціях, чинних на час призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами позивачу) право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: жінки з числа осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а на позивача поширює дію Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року, та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з грошового забезпечення позивача не утримується, відтак, такі доводи апелянта є безпідставними та не враховуються колегією суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо незастосування до позивача при нарахуванні та виплаті позивачу державної допомоги по вагітності та пологах положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми».

Однак, щодо висновків суду першої інстанції про те, що наявні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державної допомоги по вагітності та пологах відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з листків непрацездатності АГИ №188945 та АГЯ №340067, позивач перебувала у стані непрацездатності з 07 листопада 2016 року по 12 березня 2017 року та з 13 по 26 березня 2017 року, у зв`язку з чим відповідачем видавалися відповідні накази про надання відпустки по вагітності та пологах, наведені вище.

Наказом Державної фіскальної служби України від 07 вересня 2016 року №748 затверджено Методичні рекомендації з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (далі - Методичні рекомендації №748), абзацом 2 розділу 1 яких визначено, що грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, окладу за спеціальним званням та інших додаткових видів грошового забезпечення: надбавки, доплати, премії тощо, передбачених законодавством.

Нарахування грошового забезпечення особам начальницького складу податкової міліції за час перебування на лікарняному проводиться з урахуванням Методичних рекомендації №748.

Так, розділом 3 Методичних рекомендацій №748 визначено, що особи начальницького складу податкової міліції, що знаходиться на лікуванні - це особи начальницького складу, які лікуються в госпіталях, лікарнях, інших лікувальних закладах, а також ті, що увільнені від служби на підставі листків непрацездатності. Таким особам зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, без урахування премії, але не більше чотирьох місяців поспіль, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, на день початку лікарняного (07 листопада 2016 року) грошове забезпечення ОСОБА_1 складало 3 975,23 грн., у тому числі: посадовий оклад - 1 702,00 грн., оклад за спеціальне звання - 135,00 грн., надбавка за вислугу років - 642,95 грн., надбавка за високі досягнення - 1 239,98 грн., надбавку за роботу в умовах режимних обмежень (за секретність) - 255,30 грн. При цьому надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важкої роботи не встановлювалася позивачу станом на 01 січня 2017 року та по 27 березня 2017 року та, відповідно, до складу грошового забезпечення у визначений період не входила.

Відповідно до розрахункових листів, наявних в матеріалах справи, ураховуючи зазначений розмір грошового забезпечення позивачу нараховано грошове забезпечення за період перебування у відпустці по вагітності та пологах з 07 листопада 2016 року по 26 березня 2017 року в загальній сумі 17 324,92 грн.

Водночас, позивач вважає, що грошове утримання на час перебування у відпустці по вагітності та пологах мало б нараховуватися згідно розділу 4 Методичних рекомендацій №748, відповідно до якого при виплаті грошового забезпечення за час відпустки розмір виплат за кожен день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплаченої у місяці настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події, на кількість календарних днів такого місяця.

Таку позицію позивач обґрунтовує тим, що перебувала саме у відпустці, а не на лікарняному.

Однак, в даному випадку колегія суддів зазначає, що листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Отже, виходячи з цього визначення, листок непрацездатності не надає відпустку, а тільки створює підстави для звільнення від роботи та надання матеріального забезпечення.

Матеріальне забезпечення у разі вагітності та пологів передбачене Закон України «Про відпустки», у статті 20 якого зазначено види матеріального забезпечення, серед яких є й допомога по вагітності та пологах.

Тож, лікарняний листок по вагітності та пологах надає, по-перше, право на відпустку, та, по-друге, на нарахування відповідної допомоги, яка здійснюється саме на підставі листка непрацездатності.

Як встановлено вище, грошове утримання на період перебування позивача у відпустці по вагітності та пологах розраховувалося на підставі наданих лікарняних листків, відповідно до яких відповідними наказами надавалася й відпустка по вагітності та пологах згідно статті 20 Закону України «Про відпустки», а не чергова щорічна відпустка, щодо якої нарахування та виплати, дійсно, здійснюються на підставі розділу 4 Методичних рекомендацій №748.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає протиправності у діях відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення під час перебування позивача у відпустці по вагітності та пологах та вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологах відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», оскільки така вже була вірно розрахована, нарахована та виплачена, а відтак, в свою чергу, хоча відповідачем і було допущено протиправну бездіяльність щодо незастосування до позивача при нарахуванні та виплаті позивачу державної допомоги по вагітності та пологах положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», це не призвело до невірного нарахування та виплати такої допомоги, оскільки підпункт 1 пункту 7 Порядку № 1751 визначає, що допомога у зв`язку з вагітністю та пологами надається жінкам з числа осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, а грошове забезпечення, в свою чергу розраховується відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій №748.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що помилкові висновки суду першої інстанції призвело до помилкового задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по вагітності та пологах відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», а відтак, в цій частині резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити.

Також, колегією суддів встановлено, що після закінчення лікарняного по вагітності та пологах на підставі рапорту позивача їй надано чергову відпустку за 2017 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірів місячного грошового забезпечення з 27 березня 2017 року по 14 травня 2017 року згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві від 23 березня 2017 року №138-о.

Відповідно до розділу 4 Методичних рекомендацій №748 при виплаті грошового забезпечення за час відпустки розмір виплат за кожен день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплаченої у місяці настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події, на кількість календарних днів такого місяця.

Розраховуючи розмір грошове забезпечення за час відпустки відповідач встановив місяць настання події - березнь 2017 року, місяць, що передує події - лютий 2017 року, тому, враховуючи те, що у лютому 2017 року позивач перебувала у відпустці по вагітності та пологах, та премія їй не нараховувалася і не виплачувалася, грошове забезпечення включало: посадовий оклад - 1 702,00 грн., оклад за спеціальне звання - 135,00 грн., надбавку за вислугу років - 642,95 грн., надбавку за роботу в умовах режимних обмежень - 255,30 грн.

При цьому, як вже зазначалося раніше, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важкої роботи не встановлювалася позивачу станом на 01 січня 2017 року та по 27 березня 2017 року та, відповідно, до складу грошового забезпечення у визначений період не входила.

Тож, розмір грошового забезпечення за один день для виплати грошового забезпечення за час відпустки складав 91,175 грн. (2 735,25 грн./30 календарних днів).

Загальна сума нарахованого забезпечення за час перебування у відпустці (45 діб) склала 4 102, 89 грн.

Розмір матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки розраховано відповідно до розділу 2 Методичних рекомендацій №748 у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення (без урахування виплат одноразового характеру), нарахованого у місяці, що передує події.

Тож, розрахунок матеріальної допомоги склав разом 2 735,25 грн. та виглядав наступним чином: посадовий оклад - 1 702,00 грн., оклад за спеціальним званням - 135,00 грн., надбавка за вислугу років - 642, 95 грн., надбавка за роботу у умовах режимних обмежень - 255,30 грн.

За твердженнями позивача (апелянта) до складу грошового забезпечення під час чергової відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення мають бути включені надбавка за високі досягнення та премія за вересень 2016 року (місяць, що передував відпустці по вагітності та пологах).

Проте, колегія суддів критично оцінює такі твердження позивача, оскільки порядок нарахування грошового забезпечення та матеріальної допомоги під час відпустки чітко встановлений Методичними рекомендаціями №748, проти застосування якого позивач не заперечує, у яких чітко визначено періоди, які враховуються при обчисленні таких виплат, окрім того, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важкої роботи у розмірі 50% ОСОБА_1 згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві від 25 січня 2017 року №441 не встановлювалася станом на 01 січня 2017 року та по 27 березня 2017 року, тому до усіх інших нарахувань не входила.

Крім того, щодо доводів ОСОБА_1 про те, що стягненню підлягає з відповідача і грошове забезпечення за час перебування позивача у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, то колегія суддів вважає такі безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до положень статті 25 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається у формі матеріального забезпечення, яка компенсує втрату заробітної плати, а відтак, допомога у зв`язку з вагітністю та пологами, виплачена ОСОБА_1 та розрахована відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій №748 і є тією компенсацією втрати заробітної плати (грошового забезпечення) позивача.

Враховуючи вищезазначене, у зазначеній частині позовних вимог колегія суддів не вбачає протиправності у діях відповідача та вважає, що нарахування грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення на період чергової відпустки позивача здійснені вірно.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах у розмірі 37 727, 88 грн.; грошового забезпечення за час перебування у відпустці по вагітності та пологах у розмірі 20 402, 96 грн.; частини несплаченого грошового забезпечення за час перебування у щорічній відпустці за 2017 рік у розмірі 9 019, 83 грн.; неоплаченої частини грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 739, 84 грн., однак, помилково дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по вагітності та пологах відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині, з підстав, наведених та обґрунтованих судом вище.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, натомість апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві є частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині, як зазначено вище.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до помилкового вирішення справи в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимога відтак, в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити, а в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року змінити в резолютивній частині, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо незастосування до ОСОБА_1 при нарахуванні та виплаті допомоги по вагітності та пологах положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.».

Абзац третій резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року виключити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А. Б. Парінов

О. О. Беспалов