Справа № 260/2736/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Ужгород№ 260/2736/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність - лист №153/Т/07-16-05-00 від 13.05.2020 р. Головного управління ДФС у Закарпатській області щодо відмови згідно письмової заяви від 16.04.2020 р. особи з інвалідністю армії першої групи по зору ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсії по інвалідності особі з інвалідністю армії першої групи по зору ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 з повною інформацією за формою, передбаченою Додатком №2 до постанови КМУ від 13.02.2008 №45, для призначення (перерахунку) та виплати пенсії по інвалідності згідно Закону України від 09.04.1992 р. №2262-12 з урахуванням грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, підвищення, премії), одноразові додаткові види грошового забезпечення (матеріальна допомога, тощо), з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області згідно письмової заяви від 16.04.2020 р. особи з інвалідністю армії першої групи по зору ОСОБА_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсії по інвалідності особі з інвалідністю армії першої групи по зору ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 з повною інформацією за формою, передбаченою Додатком №2 до постанови КМУ від 13.02.2008 №45, для призначення (перерахунку) та виплати пенсії по інвалідності згідно Закону України від 09.04.1992 р. №2262-12 з урахуванням грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, підвищення, премії), одноразові додаткові види грошового забезпечення (матеріальна допомога, тощо), з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Заявлені позовні вимоги обґрунтувала тим, що він являється особою з інвалідністю армії (військової служби) першої групи по зору. В 1997 році його було звільнено з органів Державної податкової служби та призначено пенсію по інвалідності за станом здоров`я. При цьому під час проходження служби в зазначених органах він отримав спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», набув стажу державної (військової) служби - 27 років, що підтверджує наявність в нього права на призначення (перерахунку) пенсії по інвалідності за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З метою реалізації права на належне пенсійне забезпечення та отримання довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Закарпатській області, як правонаступника ДПА у Хустському районі. Однак відповідач протиправно відмовив у наданні такої, аргументуючи тим, що він не проходив службу в органах податкової міліції. Вважає, що вказана відмова є протиправною та такою, що порушує положення Конституції України, норми пенсійного законодавства та гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на мирне володіння майном.

03 листопада 2020 року відповідач надіслав до суду відзив на позов №2281/10/07-97-00 від 30.10.2020, відповідно до якого проти задоволення позову заперечив з мотивів його безпідставності. Так, зокрема, зазначив, що позивача було звільнено з посади державного податкового інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності за станом здоров`я ( п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України). Таким чином позивач в органах Державної податкової служби проходив саме державну службу, отримував заробітну плату, на службі ж в податковій міліції не перебував (в т. ч. не отримував інвалідність як особа начальницького / рядового складу податкової міліції), грошове забезпечення не отримував, а тому оскаржена позивачем відмова є правомірною.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом Державної податкової адміністрації у Хустському районі №38 від 04 вересня 1997 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), державного податкового інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб, звільнено з 04 вересня 1997 року у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України (арк. спр. 6).

Відповідно до розпорядження №6175 від 03.10.1997 ОСОБА_1 з 12 вересня 1997 року призначено пенсію по інвалідності. При цьому в якості причини інвалідності зазначено: «інвалідність внаслідок роботи на державній службі» (арк. спр. 29).

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області) із заявою, в якій просив скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 з повною інформацією за формою, передбаченою Додатком №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 для призначення (перерахунку) та виплати пенсії по інвалідності згідно Закону України від 09.04.1992 №2262-12 з урахуванням грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, підвищення, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога, тощо), з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами розгляду поданої заяви листом №153/Т/07-16-05-00 від 13.05.2020 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість задоволення такої з огляду на відсутність відомостей про проходження служби в органах податкової міліції.

Вважаючи таку відмову ГУ ДФС у Закарпатській області протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду .

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Спірні правовідносини виникли з приводу протиправної, на думку позивача, відмови уповноваженого органу видати довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для призначення (перерахунку) пенсії по інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Оцінюючи правомірність такої відмови крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262), на який посилається позивач, обґрунтовуючи правомірність заявлених позовних вимог, регламентують умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, ст. 12 Закону №2262 визначено перелік осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону. Зокрема, відповідно до п. б) ч.1 вказаної статті право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно ст. 1 Закону №2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

На виконання ст. 63 Закону №2262 постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45), яким, серед іншого, передбачено обов`язок уповноважених органів, до яких віднесено також органи ДФС, підготувати довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подати такі головним управлінням Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 Порядку №45, довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. У разі ліквідації зазначених державних органів довідки видаються правонаступниками таких органів, а в разі їх відсутності - державними органами, визначеними відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Додатком №2 до Порядку №45 затверджено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Отже, вищезазначеними законодавчими нормами передбачений особливий порядок призначення та перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям та прирівняним до них особам. Разом з тим, обов`язковою умовою для отримання пенсії за нормами Закону №2262 є проходження військової служби у органах, визначених в ст. 12 Закону №2262.

Позивач стверджує, що він має право на отримання довідки за формою згідно з Додатком №2 до Порядку №45 для проведення перерахунку його пенсії, оскільки являється особою з інвалідністю Армії (військової служби) першої групи по зору та звільнений з Державної податкової служби.

Як вбачається з наказу Державної податкової адміністрації у Хустському районі №38 від 04.09.1997 ОСОБА_1 на момент звільнення обіймав посаду державного податкового інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб. Жодних відомостей щодо проходження позивачем служби в податковій міліції матеріали справи не містять, а позивач також не заявляє. Окрім того, відповідно до інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, позивач отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 31).

Суд звертає увагу позивача на те, що право на отримання пенсії за нормами Закону №2262 мають не всі працівники Державної податкової служби.

Так, Указом Президента України «Питання державних податкових адміністрацій» від 30.10.1996 №1013/96 та постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.1996 №1385 у структурі органів Державної податково адміністрації України було створено податкову поліцію. При цьому зазначеним указом Президента України на період до законодавчого врегулювання статусу державних податкових адміністрацій та умов проходження служби в органах податкової поліції розмежовано правовий та соціальний захист працівників державних податкових адміністрацій та працівників підрозділів по боротьбі з кримінальним приховуванням прибутків від оподаткування, які передаються Міністерством внутрішніх справ України до Державної податкової адміністрації України.

Станом на день звернення позивача до ГУ ДФС у Закарпатській області із заявою правовий статус та пенсійне забезпечення посадових осіб органів Державної податкової служби та податкової міліції також був різний.

Так, зокрема, ст. 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

В свою чергу, згідно п. 357.2 ст. 357 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, також затверджено схеми тарифних розрядів за посадами осіб податкової міліції, а не всіх працівників органів Державної податкової служби.

Жодних відомостей щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі норми Закону №2262, як і наявності підстав для отримання такої матеріали справи не містять.

Більше того, позивач в межах даної адміністративної справи не оскаржує дії чи рішення органу Пенсійного фонду України щодо правомірності призначення пенсії на підставі норм Закону України «Про державну службу», а тому суд вважає доведеним належними доказами факт отримання ОСОБА_1 пенсії саме як державного службовця.

Суд звертає увагу позивача на різну правову природу, механізм та умови призначення пенсій військовослужбовців, передбачених нормами Закону №2262, та пенсій державних службовців. Тому, в разі, якщо позивач не згідний з видом призначеної йому пенсії, він вправі оскаржити відповідні рішення органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд зауважує, що наявність статусу інваліда армії не є достатньою умовою для видачі особі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі норм Закону №2262, оскільки такі видаються виключно на підставі списків органу Пенсійного фонду України з переліком особі, що мають право на перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому з огляду на встановлені судом обставини справи та законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що у ГУ ДФС у Закарпатській області не було підстав для видачі ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії згідно із Законом №2262, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін