Справа № 233/4047/20
Суддя: Наумик О. О.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4047/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши справу адміністративного судочинства №233/4047/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області лейтенанта поліції Шуніна Руслана Олександровича (1 батальйон, 2 рота) «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3009307»,

У С Т А Н О В И В:

02.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою адміністративної юрисдикції, в якій просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3009307, та закрити справу, пославшись на таке:

20.08.2020 інспектором батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області лейтенантом поліції Шуніним Русланом Олександровичем стосовно нього (позивача) було винесено постанову серії ЕАМ № 3009307 за ч.2 ст.122 КУпАП.

З зазначеної постанови вбачається, що 20.08.2020 о 17.57.00 М 06 61 км, водій (який саме, не зазначене) під час зупинки працівникам поліції поданого за допомогою жезла, при зупинці не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.6 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При цьому жодного належного та допустимого доказу скоєння ним інкримінованого адміністративного правопорушення на його вимоги йому надано не було. Натомість, він має беззаперечні докази ввімкнення ним аварійної світлової сигналізації після безпідставної зупинки працівником поліції.

В порушення вимог ст.ст.268,278,280 КУпАП, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, інспектором батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області лейтенантом поліції Шуніним Р. О. його права на місці зупинки роз`яснені йому не були. На його вимоги надати докази скоєння ним адміністративного правопорушення, йому незаконно, безпідставно було відмовлено. І головне, вказаний працівник поліції відмовився переглянути і долучити до справи докази ввімкнення ним аварійної світлової сигналізації, записані ним на мобільний пристрій.

Порушивши його конституційні права, а також права, передбачені ст.268 КУпАП, такі як знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, співробітник поліції незаконно виніс оскаржувану постанову, що вважає помстою на його законні вимоги навести підстави зупинки його транспортного засобу, передбачені нормами чинного законодавства України.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення, а також наявність його доказів, які спростовують викладені в оскаржуваній постанові обставини, вважає що в його діях відсутні як склад, так і подія адміністративного правопорушення, а рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим.

Судовою ухвалою від 03.09.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.4-5).

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, що за приписами статті 205 КАС України не є перешкодою у розгляді справи по суті заявлених позовних вимог.

Відповідач позов не визнав за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.39-48), у якому зауважив на такому:

Відповідно до Постанови, 20.08.2020 о 17 год. 57 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAF XF 95.480, н.з. НОМЕР_1 , на 61 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, та під час зупинки працівниками поліції за допомогою жезла не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги пункту 9.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених ПКМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Внаслідок ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського (пункт 9.9. б) ПДР).

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) (далі - Інструкція), у відповідності до першого абзацу пункту 5 розділу IV Інструкції.

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваної Постанови послався, зокрема на таке:

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає випадки, в яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них відноситься, зокрема якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

У Києві, у зв`язку з підвищенням температури повітря до +28°С, вводиться обмеження руху для великовагових транспортних засобів загальною вагою понад 24 тонни та навантаженням на вісь понад 7 тонн. Обмеження діятиме з 10:00 до 22:00. Такі зміни були введені відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 07.07.2012 № 1173 «Про обмеження руху великовагового автотранспорту на вулицях і дорогах м. Києва у зв`язку з підвищенням температури повітря».

Відповідно до частини 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, дані норми, навіть у випадку незгоди Позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов`язують Відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 249, 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

При застосуванні положень статті 276 КУпАП також слід враховувати зміни до норм КУпАП, які були внесені після прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та те, що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, яке містить роз`яснення щодо застосування словосполучень використаних у нормах КУпАП «на місці» та «за місцем», прийнято також до набрання чинності цього Закону, тобто без врахування його положень.

Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (складання інспектором Державтоінспекції протоколу про правопорушення, розгляд адміністративної справи на підставі цього протоколу уповноваженим органом - Управлінням Державтоінспекції та за результатами її розгляду винесення постанови цим органом) був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена Відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем розташування БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП чи УПП у Київській області ДПП (які не мають повноважень здійснювати розгляд адміністративних справ та виносити відповідні постанови).

На виконання вимог статей 268, 278, 279 КУпАП, Відповідач, розпочавши розгляд справи, назвав своє ім`я, посаду та спеціальне звання, зазначив порушення, яке вчинив Позивач, пояснив Позивачеві його права та надав можливість надати письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив Позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на Позивача в розмірі 425 грн 00 коп.) та виніс Постанову.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини 4 статті 258 КУпАП.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277-280 КУпАП.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Таким чином, згідно з положеннями частин 2, 3, 4, 5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно Позивача.

Тож винесення постанови Відповідачем в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення Позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.

Також Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція статті КУпАП, відповідно до якої Позивача було притягнуто до відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи, що вказане провадження про адміністративне правопорушення є скороченим, мету утвердження ефективної безпеки дорожнього руху та, з огляду на те, що в розумінні Європейської Конвенції з прав людини особа не залишається при цьому без засобів захисту, бо може висувати доводи під час судового розгляду, доводи Позивача, викладені ним в позовній заяві повинні бути відхилені судом, оскільки окремі недоліки процесу скороченого розгляду справи про адміністративне правопорушення, які безумовно випливають з природи такого розгляду, можуть бути урівноважені під час розгляду відповідного позову у суді за допомогою його змагального характеру.

Положення ст.ст.251,252 КУпАП, пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Наданий на підтвердження порушення Позивачем ПДР відповідно до статті 251 КУпАП та статті 77 КАС України, DVD-R диск із записами портативного відеореєстратора ZM 0347 із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення, вважає належним, достовірним та достатнім доказом у цій справі.

Зі змісту записів портативного відеореєстратора можна встановити, що 20.08.2020 на місці зупинки поліцейськими, 61 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, на проміжку з 16 год. 51. хв. по 17 год. 19 хв. Позивач здійснював зупинку без ввімкненої аварійної світлової сигналізації та ввімкнув її лише після наголошення поліцейських про те, що Позивач здійснює правопорушення.

Таким чином, вважає, що, розглядаючи дану адміністративну справу, Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Просить відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку.

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3009307, винесеною інспектором батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області лейтенантом поліції Шуніним Русланом Олександровичем 20.08.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн за таких обставин:

20.08.2020 о 17:57:00 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF XF 95.480, номерний знак НОМЕР_1 , на 61 км дороги М 06, Київ-Чоп, при зупинці працівниками поліції за допомогою жезлу не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР (а.с.8).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого:

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначеною нормою права передбачена відповідальність зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Щодо порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами:

Пункт 19. ПДР встановлює, зокрема такі правила користування зовнішніми світловими приладами:

19.1. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла;
на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) фари або ліхтарі;
на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі».

19.4. «Під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація…

Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил».

Пунктами 9.10. і 9.11. ПДР встановлено:

9.10. «Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м».

9.11. «Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих Правил;

б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил».

Щодо порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку:

Підпункт ґ пункту 9.1. ПДР відносить увімкнення аварійної сигналізації до попереджувальних сигналів.

Пункт 9.9.б ПДР вимагає ввімкнення світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «при зупинці працівниками поліції за допомогою жезлу не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію».

За диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення користування попереджувальними сигналами (*яким є аварійна світлова сигналізація) при початку руху чи зміні його напрямку, а не у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Крім того, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що факт порушення позивачем ПДР України відповідачем не доведений.

Так, частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В якості доказу правопорушення відповідачем наданий відеозапис з камери ZM 0347, послання на який містить оскаржувана постанова, який є доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

З цього відеозапису вбачається таке:

1)16:21 аварійна сигналізація увімкнена;

2)16:26 - аварійна сигналізація увімкнена;

3)16:31 - аварійна сигналізація увімкнена;

4)16:51 аварійна сигналізація вимкнена, поряд з транспортним засобом встановлені знаки аварійної зупинки;

5)16:55 - аварійна сигналізація вимкнена, поряд з транспортним засобом встановлені знаки аварійної зупинки;

6)17:15 - аварійна сигналізація вимкнена, поряд з транспортним засобом встановлені знаки аварійної зупинки;

7)17:20 - аварійна сигналізація увімкнена і поряд з транспортним засобом встановлені знаки аварійної зупинки;

8)17:43 - аварійна сигналізація увімкнена і поряд з транспортним засобом встановлені знаки аварійної зупинки.

Таким чином, на наданому відповідачем відеозаписі зафіксовано, зокрема, що водій транспортного засобу DAF XF 95.480, н.з. НОМЕР_1 , при зупинці працівниками поліції, ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Цей же факт також зафіксований на видеозапису, наданому позивачем, який за допомогою мобільного телефону зняв зсередини кабіни керованого ним автомобіля панель керування з увімкненою аварійною світловою сигналізацією.

Відповідно до ст.72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем не доведений.

З огляду на невстановлення судом події адміністративного правопорушення суд не надає оцінки іншим доводам сторін, зокрема щодо дотримання відповідачем порядку розгляду справи.

Частиною 3 статті 286 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених підстав і відповідних ним обставин суд дістає висновку, що позов має бути задоволений: оскаржувана постанова скасована із закриттям провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат при ухваленні рішення, судом врахована та обставина, що при зверненні з позовом до суду у дійсні справі позивачем 29.08.2020 за квитанцією № 33 було сплачено судовий збір в сумі 420 грн 40 коп. (а.с.1), а також ту обставину, що позов задоволений у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.271,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до

Інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області лейтенанта поліції Шуніна Руслана Олександровича (1 батальйон, 2 рота) (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, 19)

«про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3009307 від 20 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн, скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

На рішення суду до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: