Справа № 280/2175/19(Н/280/5/20)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/2175/19(Н/280/5/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління з питань праці Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №280/2175/19(Н/280/5/20) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління з питань праці Запорізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2020 від позивача надійшла заява про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі № 280/2175/19 за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви посилається на те, що прийняття 12.12.2019 Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким пом`якшено відповідальність за ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 361 КАС України є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №280/2175/19 за нововиявленими обставинами. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №280/2175/19 скасовано. Прийнято нове рішення, яким адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління з питань праці Запорізької міської ради (69044, м. Запоріжжя, майд. Профспілок, 5, ) про визнання протиправною та скасування постанови- задоволено частково. Скасовано постанову Управління з питань праці Запорізької міської ради №ОМС-ЗП1027/1051/НД/АВ/П/ТД-ФС 1 від 12.04.2019 про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 83 460 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені заяви ФОП ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник відповідача (Чепор О.М.) підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача (Сідельникова О.Л.) заперечувала проти цих доводів.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 10.05.2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління з питань праці Запорізької міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ОМС-ЗП1027/1051/НД/АВ/П/ТД-ФС 1 від 12.04.2019 року, прийняту начальником Управління з питань праці Запорізької міської ради Швець Ю.В., якою на нього на підставі абз.2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення частин першої та третьої статті 24 КЗпП України та частини першої статті 21 КЗпП України накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року дане судове рішення залишено без змін.

У квітні 2019 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за новоиявленими обставинами у даній справі.

В обґрунтування заяви, позивач посилається на те, що прийняття 12.12.2019 Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким пом`якшено відповідальність за ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 361 КАС України є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вирішуючи спір зазначає наступне.

Положеннями ч.ч. 1 - 4, 6 ст. 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

В свою чергу приписами ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч.6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

При цьому до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

При цьому нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

В свою чергу істотні для справи обставини - це ті обставини, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву за нововиявленими обставинами та як наслідок скасовуючи постанову про накладення штрафу №ОМС-ЗП1027/1051/НД/АВ/П/ТД-ФС 1 від 12.04.2019 року, виходив з того, що прийняття 12.12.2019 Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким пом`якшено відповідальність за ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, є істотною обставиною в розумінні ч.3 ст.361 КАС України.

Крім того, суд першої інстанції посилався на положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є постанова про накладення штрафу №ОМС-ЗП1027/1051/НД/АВ/П/ТД-ФС 1 від 12.04.2019 року, яка прийнята начальником Управління з питань праці Запорізької міської ради Швець Ю.В., якою на нього на підставі абз.2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення частин першої та третьої статті 24 КЗпП України та частини першої статті 21 КЗпП України накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Як на істотну для справи обставину, позивач на підставі якої рішення підлягає перегляду згідно ст. 361 КАС України, посилається на факт прийняття 12.12.2019 Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким пом`якшено відповідальність за ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Згідно ч.2 ст. 361 КАС України передбачено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

На наявність передбачених цією нормою підстав для перегляду рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року позивач не посилається. Я

к зазначено представником позивача в судовому засіданні, самостійною підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами позивач вважає прийняття закону, яким скасовано відповідальність фізичної особи, що передбачено ч.3 ст. 361 КАС України.

В свою чергу колегія суддів зазначає, що структура викладення норми КАС України дає підстави стверджувати, що вона складається з закріпленого права на певне правило поведінки, умов, за яких суб`єкт може реалізувати надане йому право, а також закріплених у нормі певних засобів забезпечення приписів, що в неї містяться.

Отже в розумінні ст. 361 КАС України безпосередньо підстави, за наявності яких у су`єкта виникає можливість реалізації відповідного права, викладені виключно у ч.2 цієї норми. Про наявність жодної з таких підстав позивач у заяві не зазначає. Відповідно, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у розуміння ч.2 ст. 361 КАС України.

В той же час колегія суддів критично розцінює посилання позивача на положення ч.3 ст. 361 КАС України, оскільки по-перше, ця норма не містить окремих підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, та може розглядатись виключно у сукупності з нормою, закріпленою ч.2 цієї статті. По-друге, наведений принцип, який відповідає ст. 58 Конституції України, передбачає ретроактивність нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності виключно для фізичних осіб.

В той же час фізична особа - це термін (поняття), що використовується для позначення людини як учасника правових відносин. Цей статус людина отримує від народження, тоді ж починає володіти правоздатністю. Тобто фізична особа - це звичайна людина, яка володіє загальнолюдськими правами і обов`язками.

При цьому фізична особа підприємець має спеціальний правовий статус. Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований відповідним реєстратором у державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.01.2009 номер запису: 0049290, здійснює підприємницьку діяльність за видами діяльності по КВЕД - 47.11, 73.11, 8299 і перебуває на обліку у відповідного контролюючого органу саме яка особа-підприємець.

Таким чином, що заява про перегляд судового рішення подана позивачем як фізичною особою - підприємцем, до якої застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб та спірні правовідносини виникли внаслідок подібної діяльності.

Крім того, слід врахувати позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Отже, подібне не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», прийнятий 12.12.2019 року не містить положень про надання цьому закону зворотної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 1 частини 4 статті 368 КАС України передбачено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалене рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління з питань праці Запорізької міської ради - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №280/2175/19(Н/280/5/20)- скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В задоволені заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко