Справа № 620/2707/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2707/20 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн від 02.07.2020 у виконавчому провадженні №61331088.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу є незаконними, а постанова про накладення штрафу від 02.07.2020 у виконавчому провадженні №61331088 підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі. Оскільки рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, 02.07.2020 головним державним виконавцем правомірно винесена постанова про накладення штрафу, яка повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що невиконання судового рішення в частині невиплати грошових коштів, за відсутності окремого порядку щодо здійснення соціальних виплат за минулий час внутрішньо переміщеним особам, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. При цьому, накладення штрафу не захищає права особи на отримання коштів, а лише збільшує навантаження на бюджет Фонду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшов виконавчий лист № 620/1276/19, виданий 22.10.2019 Чернігівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.11.2018.

20.02.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 61331088.

06.03.2020 здійснено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що рішення боржником не виконано. Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, причиною невиконання рішення є відсутність затвердженого порядку здійснення таких виплат.

16.03.2020 до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким повідомлялось, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії. З грудня 2018 року управлінням проводиться фінансування пенсії на розрахунковий рахунок AT «Ощадбанк». Пенсія за період з 01.05.2018 по 30.11.2018 нарахована, але не виплачена, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2019 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

30.04.2020 повторно здійснено перевірку виконання рішення суду, за результатами якої встановлено, що рішення суду боржником не виконано. Поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі та невиплати нарахованої суми боржником не доведена, жодного підтвердження вжиття заходів щодо виплати заборгованості боржником не надано.

У зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин у встановлений строк, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Леньком А.М. від 30.04.2020 на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн, попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та встановлено новий строк його виконання (10 робочих днів).

Постанова про накладення штрафу від 30.04.2020 оскаржена боржником до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду №620/1665/20 від 05.06.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020, в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовлено повністю.

12.06.2020 Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області направлено вимогу державного виконавця, якою боржника зобов`язано негайно виконати рішення суду в повному обсязі, а у разі невиконання надати письмові пояснення щодо таких причини з обґрунтуванням їх поважності та наданням копій відповідних документів, а також повідомити про заходи, які були вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання судового рішення. Крім цього боржника попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення та законних вимог державного виконавця.

24.06.2020 від боржника надійшла відповідь на вимогу державного виконавця, якою повідомлялось, що виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено, щомісячно з грудня 2018 року проводиться фінансування пенсії на розрахунковий рахунок в AT «Ощадбанк». Оскільки у рішенні суду не зазначено порядок виплати пенсії за період з 01.05.2018 по 30.11.2018, пенсія за зазначений період нарахована, проте не виплачена у зв`язку з тим, що пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачуватись з урахуванням норм Постанови №637 на умовах окремого порядку, після прийняття цього порядку Кабінетом Міністрів України.

02.07.2020 здійснено перевірку виконання рішення суду, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що виплата пенсії стягувачу не здійснена і рішення суду боржником не виконано. Поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі та невиплати нарахованої суми боржником не доведена, жодного підтвердження вжиття заходів щодо виплати заборгованості боржником не надано.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Леньком А.М. від 02.07.2020 на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області накладено штраф в подвійному розмірі тобто 10200,00 грн та попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Позивач вважаючи протиправною вищевказану постанову про накладення штрафу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення у справі № 620/1276/19 не було виконано боржником без поважних причин. Оскільки таке невиконання є повторним, суд визнав правомірним накладення постановою від 01.07.2020 у цьому ж виконавчому провадженні штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 КАС України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у листі від 24.06.2020 повідомлено відповідача про те, що виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено, щомісячно з грудня 2018 року проводиться фінансування пенсії на розрахунковий рахунок в AT «Ощадбанк». Оскільки у рішенні суду не зазначено порядок виплати пенсії за період з 01.05.2018 по 30.11.2018, пенсія за зазначений період нарахована, проте не виплачена у зв`язку з тим, що пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачуватись з урахуванням норм Постанови №637 на умовах окремого порядку, після прийняття цього порядку Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги зазначені у листі доводи оскільки вони не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України. Окрім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не повідомило державного виконавця ані про строки повного виконання судового рішення, ані про вчинення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення, ані про існування будь-яких інших поважних причин, що унеможливлюють своєчасне та повне виконання судового рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам

Згідно пункту 1 Порядку № 365 цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пункт 15 Порядку № 365 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018) передбачає, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 10, 14 Порядку № 365 слідує, що вказане положення пункту 15 регулює відшкодування сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період на підставі рішення комісій, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 про (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, тоді як рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 30.11.2018 року, прийнято Чернігівським окружним адміністративним судом 11.07.2019 року у справі № 620/1276/19.

Отже, вищезазначений Порядок № 365 не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 11.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі № 640/18720/18 був визнаний протиправним та нечинним, зокрема, підпункт 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Саме вказаним підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 було внесено зміни до пункту 15 Порядку № 365 щодо здійснення соціальних виплат на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач посилається на поважну причину невиконання судового рішення на правову норму, яка втратила чинність з 07.11.2019 року і не може бути застосована під час проведення виконавчих дій у 2020 році.

Колегія суддів не приймає до уваги у даних правовідносинах правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а та від 13.06.2018 року у справі № 757/29541/14-а, оскільки в зазначених справах мова йшла про відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, тоді як у даній справі відповідач не повідомляє про відсутність фінансового забезпечення, а посилається на необхідність застосування Порядку № 365, який передбачає здійснення соціальних виплат на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, та який втратив чинність саме в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

При цьому, здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надало доказів на підтвердження факту виконання виконавчого листа № 620/1276/19, посилання позивача на відсутність підстав для накладення штрафу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому постанова про накладення штрафу від 02.07.2020 у виконавчому провадженні № 61331088 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова