Справа № 640/5570/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року м. Київ № 640/5570/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

до Головного управління ДФС в м. Києві

про визнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018 року, яким визначена сума штрафу за порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49 Податкового кодексу України (неподання звіту про суми податкових пільг за півріччя 2018 року) у розмірі 1020,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства, оскільки позивач є платником податку на прибуток на загальних підставах та пільг з даного податку не має. Позивачем подана декларація з податку на прибуток за півріччя 2018 року в якому відображена сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років в сумі 261 643 468 грн. і яка не є податковою пільгою у розумінні п. 30.1 ст.30 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.05.2019 року до суду надійшов відзив відповідача, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень Податкового кодексу України ГУ ДФС в м. Києві проведена камеральна перевірка питання своєчасності подання (неподання) Звіту про суми податкових пільг, в результаті якої встановлено, що позивач не подав звіти про суми податкових пільг за I квартал 2018 року та півріччя 2018 року, чим порушено п. 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1233 та пп.16.1.6 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України. Як наслідок, ГУ ДФС в м. Києві винесено повідомлення-рішення № від 22.11.2018 року та повідомлення-рішення № від 15.11.2018 року про застосування штрафних санкцій у сумі 1020, 00 грн.

06.06.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій позивач вказав, що відповідачем неправомірно складено акт перевірки, що в подальшому призвело до видання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 22.11.2018 року. Вказуючи на недоведеність та необґрунтованість підстав на яких було винесено зазначене повідомлення-рішення відповідачем, позивач у відповіді на відзив вважає за необхідне його скасування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС в м. Києві на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання (неподання) звіту про суми податкових пільг (ф. І-ПП), за результатами якої складено акт перевірки від 06.11.2018 року № 5061/26-15-12-08-20/34881820.

Перевіркою встановлено, що TOB «Нафтогаз-Альянс» не подано звіт про суми податкових пільг за I квартал 2018 року та півріччя 2018 року, чим порушено п. 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1233 та пп.16.1.6 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018 року про застосування штрафних санкцій у сумі 1020, 00 грн.

Листом №515 від 07.12.2018 року TOB «Нафтогаз-Альянс» подало скаргу на податкове повідомлення-рішення відповідача № від 22.11.2018 року.

Рішенням ДФС України в м. Києві №4512/6/99-99-11-06-01-25 від 29.01.2019 року податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2018 року залишеного без змін, а скарга - без задоволення.

Позивач вважає, що податкова вимога є незаконною, оскільки товариством подана декларація з податку на прибуток за півріччя 2018 року в якому відображена сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років в сумі 261 643 468 грн. і яка не є податковою пільгою у розумінні п. 30.1 ст.30 Податкового кодексу України, з огляду на що позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції станом на26.06.2018 р.) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

В даному випадку камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» проведена з питання своєчасності подання (неподання) звіту про суми податкових пільг (ф. І-ПП), про що складено акт перевірки від 06.11.2018 року № 5061/26-15-12-08-20/34881820, тобто, з передбачених законодавством підстав.

Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з п. 30.6 ст. 30 Податкового кодексу України суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Облік зазначених коштів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1-3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1233, цей Порядок є обов`язковим для виконання суб`єктами господарювання, які відповідно до Податкового кодексу України не сплачують податки та збори до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг.

Суб`єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв`язку з отриманням податкових пільг, веде облік сум таких пільг та складає звіт про суми податкових пільг за формою згідно з додатком.

Звіт подається суб`єктом господарювання за три, шість, дев`ять і дванадцять календарних місяців за місцем його реєстрації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового періоду. У разі коли суб`єкт господарювання пільгами не користується, звіт не подається.

Згідно з п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

В даному випадку контролюючий орган дійшов висновку про те, що віднесення суми від`ємного значення попередніх років для зменшення об`єкту оподаткування податком у поточному році є пільгою, тому потребує дотримання вказаних положень законодавства і подання звіту, тоді як позивач зазначає про відсутність пільги в даному випадку.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 30.1, 30.2, 30.5, 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Податкова пільга надається шляхом:

а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;

в) встановлення зниженої ставки податку та збору;

г) звільнення від сплати податку та збору.

Таким чином, будь-які підстави для зменшення об`єкту оподаткування податком у поточному році, в тому числі, і шляхом віднесення суми від`ємного значення попередніх років, є пільгою.

При чому, лист ДФС України від 03.07.17 р. № 83/2 «Довідник № 83/2 інших податкових пільг станом на 01.07.2017» не встановлює пільги, а лише систематизує наявні пільги, що підпадають під це визначення згідно з вимогами ст. 30 Податкового кодексу України.

За таких обставин судом встановлено, що позивач в даному випадку мав подати Звіти про суми податкових пільг за І квартал 2018 р. та за півріччя 2018 року, що ним зроблено не було.

Щодо термінів подання звіту суд зазначає наступне.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України щодо таких форм податкової звітності як податкова декларація, розрахунок, звіт у Податковому кодексі України використовується узагальнюючий термін "податкова декларація", тому положення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України поширюються і на податкові звіти включно зі Звітом про суми податкових пільг.

Оскільки позивачем вказаний звіт позивачем не подано в встановлені законодавством строку, а податкова пільга застосована, висновок контролюючого органу про вказане порушення податкового законодавства є обґрунтованим.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з оскаржуваним рішенням на позивача накладено штраф у розмірі 1020 грн., як за вчинення повторного порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (01021, м. Київ, вул. Грушевського 28/2, н/п 43, код 34881820) до до Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур