Справа № 460/6805/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Рівне №460/6805/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, оформлене листом від 01.09.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за вислугу років з 12.08.2020.

Мотивуючи свої вимоги представник позивача зазначав, що 12.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Проте, відповідач листом від 01.09.2020 відмовив у призначенні пенсії з посиланням на недостатність у позивача спеціального стажу роботи - 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017. Вказану відмову сторона позивача вважає протиправною, оскільки норма, на яку послався відповідач, скасована Конституційним Судом України. За наведеного, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 21.09.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії відповідно до вимог п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є законним, оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у неї був відсутній спеціальний стаж, що дає право на таку пенсію - 26 років 6 місяців, станом на 01.10.2017. Також відповідач звертав увагу га те, що станом на прийняття Рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 №2-р/2019 позивач не була звільнена і продовжувала працювати, що є однією з умов визначення права на пенсію за вислугою років. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.24-25).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1989 по 01.07.1992 навчалася у Рівненському медичному училищі (а.с.9).

Із записів, що містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (а.с.8) ОСОБА_1 працювала у Острозькій райлікарні (в подальшому згідно наказу № 378-к від 22.08.2019 назва закладу змінена на Комунальне некомерційне підприємство "Острозька центральна районна лікарня"), а саме:

- згідно з записом № 1 трудової книжки 01.08.1992 позивач прийнята на посаду операційної медсестри пологового будинку;

- згідно з записом №2 - 16.06.1995 позивач переведена на посаду медсестри

гінекологічного відділення пологового будинку;

- згідно з записом № 3 - 19.10.2004 посада медсестра перейменована на сестра медична;

- згідно з записом №4 - 03.01.2011 позивача переведено на посаду сестри медичної гінекологічного відділення пост №3 акушерсько-гінекологічного відділення;

- згідно з записом №6 - 02.08.2020 позивача звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників.

Відповідно до інформації, що міститься в Інтегрованій комплексній інформаційній системі Пенсійного фонду України (IКIC ПФУ: "Підсистема призначення та виплати пенсії") (а.с.13), до страхового стажу ОСОБА_1 враховано періоди: з 01.09.1989 по 01.07.1992, з 01.08.1992 по 23.12.2003, з 01.01.2004 по 28.02.2006, з 19.07.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.10.2008, з 01.11.2008 по 11.10.2017, з 12.10.2017 по 31.07.2020, що всього становить: 28 років 3 місяці 16 днів.

Спеціальний стаж позивача станом на 11.10.2017 відповідачем визначено - 25 років 2 місяці 10 днів.

12.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши заяву про призначення пенсії за вислугу років, на яку 01.09.2020 отримала відповідь №1700-0301-8/25865 про відмову в призначенні пенсії, відповідно до якої, відповідач повідомляє про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з огляду на недостатність спеціального стажу роботи - 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017 (а.с.12).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні їй пенсії за вислугою років та вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі -Закон №1058) передбачено, що, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII (далі - Закон №2148) набрав чинності 11.10.2017.

Абзацами 1, 2 п. 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, в редакції Закону № 2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788) визначено, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років. Вони встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону № 1788-ХІІ).

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них (ч.2 ст.7 Закону №1788-ХІІ). Їх особливістю є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.

Пунктом "е" статті 55 вказаного Закону, в редакції чинній до 28.12.2015, було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII до п."е"ст.55 Закону №1788-ХІІ були внесені зміни: в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінити словами та цифрами "після досягнення 55 років і";

доповнити абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим такого змісту:

"До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:

50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;

50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;

51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;

51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;

52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;

52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;

53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;

53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;

54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;

54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;

55 років - які народилися з 1 січня 1971 року";

у пункті "ж": абзац перший доповнити словами та цифрами "але не раніше досягнення 55 років"; доповнити абзацами другим - четвертим такого змісту:

"До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності стажу творчої діяльності, передбаченого абзацом першим цього пункту, та після досягнення ними віку, встановленого абзацами тринадцятим - двадцять п`ятим пункту "е" цієї статті";

Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, зазначив, що про відсутність спеціального стажу 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017 (в наявності спеціального стажу 25 років 2 місяці 10 днів).

Надаючи правову оцінку вказаній відмові, суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду №2-р/2019 від 04.06.2019визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що зі змісту оспорюваних положень Закону №1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону № 1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Положення Закону № 1788 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Окрім того, у другому пункті рішення зазначено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, починаючи з 04.06.2019 положення п. "е" ст.55 Закону України № 1788 діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Із заявою про призначення пенсії за вислугою років, додавши необхідні документи, позивач звернулася 12.08.2020, тобто після ухвалення та опублікування зазначеного Рішення Конституційного Суду, відтак можливість призначення позивачу пенсії за вислугу років визначається судом незалежно від її віку.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з ч.3 ст.56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу позивача в сфері охорони здоров`я за переліком, що затверджений Кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 №909, і є достатнім підтвердженням права на пенсію за вислугу років.

На момент звернення позивача з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону №1788 спеціальний стаж позивача, з урахуванням навчання у Рівненському медичному училищі та роботи в Острозькій райлікарні (Комунальне некомерційне підприємство "Острозька центральна районна лікарня") складав 28 років 3 місяці 16 днів. Проте, обчислення спеціального стажу було здійснено станом на 11.10.2017.

Суд не погоджується з таким обчисленням спеціального стажу позивача, оскільки станом на час звернення позивача із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону №1788, її спеціальний стаж роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, становив більше 28 років.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене в листі від 01.09.2020 №1700-0301-8/25865 не відповідає критеріям, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню як протиправне.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи те, що позивач звернулася з заявою про призначення пенсії до відповідача 12.08.2020, суд вважає, що саме з цього дня їй слід призначити пенсію за вислугою років.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем на підтвердження наявності у неї необхідного спеціального стажу було надано всі наявні та достатні для такого призначення документи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на пенсію за вислугу років згідно з вимогами чинного законодавства і позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 840,80 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.14).

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, оформлене листом від 01.09.2020 №1700-0301-8/25865.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12.08.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 листопада 2020 року.

Суддя С.А. Борискін