Справа № 1.380.2019.004212
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М.М.
11 листопада 2020 року
справа №1.380.2019.004212
адміністративне провадження №К/9901/8521/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 11 листопада 2020 року ухвалив постанову у справі № 1.380.2019.004212 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфуд Україна» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів. Цією постановою Верховний Суд (більшістю голосів) касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишив без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, суд перевіряв правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дотримання ними норм процесуального права при наданні правової оцінки діям контролюючого органу, який дійшов висновку про неправильне визначення позивачем у митних деклараціях ставки акцизного податку, враховуючи визначений позивачем код імпортованого товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД).
З огляду на те, що ТзОВ «Максіфуд Україна» імпортує суміші на основі зброджених напоїв (Fragolino Bianco NOVELLINA, Fragolino Rosso NOVELLINA), а не вина ігристі, вина газовані та зброджені напої, до таких товарів необхідно застосовувати ставку акцизного податку в розмірі 8,02 грн за 1 літр, тобто виходячи з того, що фактично імпортує позивач.
Залишаючи судові рішення без змін, більшість зі складу колегії суддів касаційного суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій з тих підстав, що предметом доказування для цілей вирішення спору щодо визначення ставки, що підлягає застосуванню з метою визначення зобов`язання з акцизного податку, що сплачується при ввезені відповідного товару на митну територію України, є код відповідного товару та опис товару.
Суд зауважив, що положення підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України відсилають для цілей визначення ставки податку до коду згідно з УКТЗЕД та опису товару згідно з УКТЗЕД. Водночас, у разі якщо відповідний код міститься у двох рядках визначеної підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України таблиці, що надає можливість обрати різні ставки акцизного податку, превалюючим є саме опис товару (продукції) згідно з УКТЗЕД. Тому відсутні правові підстави для висновку про відповідність товарів, які ввозив позивач та які мають опис «суміші із зброджених напоїв/зброджених напоїв з безалкогольними напоями», наведеним в підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України критеріям, за якими їх можна було б оподатковувати за ставкою акцизного податку 11,65 грн.
Найбільш точний опис імпортованого товару для цілей оподаткування акцизним податком це саме інші зброджені напої (у тому числі суміші із зброджених напоїв та суміші на основі зброджених напоїв), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 22 відсотки об`ємних одиниць етилового спирту. Такому опису товару кореспондує наведена у підпункті 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України ставка акцизного податку на рівні 8,02 грн за 1 літр для товарів групи 2206.
Суд зазначив, що при вирішенні спорів, предметом яких є правомірність обрання платником відповідної ставки акцизного податку, обов`язок доведення помилковості обрання ставки акцизного податку декларантом, покладається саме на митний орган. Це пов`язано із тим, що саме митний орган (у даному випадку відповідач) є особою, що заперечує право платника податків (у даному випадку позивача) на декларування товару за відповідною ставкою акцизного податку, та саме він, в силу положень частини другої статті 77 КАС України, повинен доводити правомірність прийнятого ним рішення.
З урахування наведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено як того вимагає стаття 77 КАС України правомірності своїх дій.
Відповідачем здійснено лише фактичне співставлення коду УКТЗЕД, який зазначив імпортер в митних деклараціях, зі ставкою акцизного податку, яка для нього встановлена, проте, за висновками судів відповідач зобов`язаний був здійснити системне дослідження характеристик ввезеного товару і за його результатами визначити за наведеним у підпункті 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України описом товару із належністю до певного рядка та застосовною ставкою. Враховуючи, що таких дій відповідачем вчинено не було, суди дійшли висновку щодо необхідності здійснити таке дослідження самостійно, що, на мою думку, виходить за межі спірних правовідносин.
У такому випадку ані опис товару, ані складові ввезеного напою, ані технологічні умови його вироблення не мають значення та дослідженню не підлягають.
Інше тлумачення підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України позбавляє правового сенсу виокремлення деяких товарних позицій в окрему категорію товарів, для яких передбачена інша ставка акцизного податку, яка, на мою думку, повинна розглядатися як спеціальна.
На користь викладеного свідчить і передбачення у наступному рядку, в якому зазначено ставку акцизного податку на рівні 8,02 грн за 1 літр, що така ставка застосується для товарів груп 2204, 2205, 2206 (вина та інші зброджені напої без додання етилового спирту в іншому місці не зазначені; вина та інші зброджені напої з доданням етилового спирту).
Приведене тлумачення позивачем і судом касаційної інстанції словосполучення «в іншому місці не зазначені» як такого, що є недостатньо передбачуваним, оскільки в інших випадках законодавець використовував прийменник «крім», на мою думку є необґрунтованим і спростовується вищенаведеним. Така різниця у формулюванні зумовлена лише застосуванням різної юридичної техніки у нормотворчій діяльності.
До того ж, з огляду на зміст таблиці, прийменник «крім» застосований на початку таблиці до конкретних кодів товарів (звужувальний конкретний зміст - для всіх цієї групи, крім тільки тих, які виокремлені), а словосполучення «в іншому місці не зазначені» наприкінці таблиці - до товарів, які не знайшли свого виокремлення за кодом в іншому рядку (розширений неконкретний зміст - усі інші). Водночас, в будь-якому випадку, словосполучення «в іншому місці не зазначені» і прийменник «крім» у підпункті 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України мають однаковий правовий зміст, який полягає в обмеженні застосування ставки акцизного податку до тих товарів за кодами згідно з УКТЗЕД, які законодавець виокремив.
Завданням адміністративного судочинства згідно із частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України, в редакції, чинній до 8 лютого 2020 року, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, вважаю, що за наслідками касаційного розгляду належало ухвалити постанову, якою касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфуд Україна» відмовити повністю.
Суддя М. М. Гімон