Справа № 160/8735/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року Справа № 160/8735/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
29.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії по втраті годувальника - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по втраті годувальника, за померлим чоловіком ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
31.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача посилався на те, що 06.07.2020 року позивачка звернулася із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті чоловіка позивач була працездатною особою віком 55 років і документи, що підтверджують інвалідність відповідачу не надавалися. На момент звернення 06.07.2020 року із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, позивач вже більше шести років проживала без чоловіка, та не була на повному його утриманні, не отримувала від нього постійну, основну допомогу, яка була для неї єдиним джерелом існування. Крім того, з 20.10.1994 року по теперішній час позивач працювала, а тому на час до та після смерті годувальника мала самостійний заробіток, який був для неї основним джерелом доходу. З 28.09.2015 року позивач отримує пенсію за віком, а тому відсутні підстави для переходу з одного виду пенсії на інший.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстрований в міському бюро ЗАГС м. Першотравенська Дніпропетровської області, актовий запис № 91 від 20.05.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .
Чоловік позивача, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 93 від 21.03.2014р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .
Перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач 06.07.2020 року подала відповідачу заяву про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Для переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, поряд з іншими документами відповідачу був наданий акт від 11.06.2020 року, про спільне проживання разом із чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі-Закон № 1058- ІV).
Відповідно до ст. 36 Закону України № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, крім інших чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним.
Однією з умов призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за змістом ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є саме досягнення пенсійного віку, який передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, а не з дня, що настає за днем смерті годувальника ( положення п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV).
Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
В якості документу, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» .
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому ІНФОРМАЦІЯ_4 вона досягла 57 роки і з 28.09.2015 року їй призначена пенсія за віком.
Факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 підтверджується актом № 436 від 11.06.2020 року, виданий ПП «К-2» за місцем проживання подружжя.
Таким чином, суд зазначає, що за наявності вищевказаного акту, позивачу не обов`язково встановлювати факт перебування на утриманні померлого годувальника в судовому порядку, оскільки у випадку позивача цей факт підтверджується довідкою організації з місця проживання подружжя.
Отже, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним визнати дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії по втраті годувальника - протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по втраті годувальника, за померлим чоловіком ОСОБА_2 .
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями частини 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що в даній справі обов`язок доведення законності дій суб`єкта владних повноважень покладено саме на відповідача, який не надав доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо відмови у задоволенні заяви позивача від 06.07.2020 року.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії по втраті годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ), пенсію по втраті годувальника, за померлим чоловіком ОСОБА_2 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник