Справа № 420/252/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/252/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов №169346, №169347 від 09.12.2019 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов №169346, №169347 від 09.12.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 жовтня 2019 року посадовими особами відповідача здійснено габаритно-ваговий контроль автотранспортного засобу DAF д.н. НОМЕР_1 , разом з причепом Kogel д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який (автомобіль) належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За результатами перевірки державні інспектори склали акт № 169606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 29 жовтня 2019 року №036387, акт про перевищення транспортним засобом габаритних параметрів та розрахунок плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів.

Позивач стверджує, що перевірку габаритних розмірів транспортного засобу представник Укртрансбезпеки здійснював за допомогою звичайної будівельної рулетки, на зауваження водія не реагував, документів, які б підтвердили відповідність використовуваної ним рулетки водію не пред`являв, реквізитів цих документів також не назвав; в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 29 жовтня 2019 року також не зазначено яким саме приладом проводився обмір. На підставі викладеного позивач вважає, що розбіжності, які виявлені при здійсненні габаритно-вагового контролю, виникли у зв`язку з використанням саморобних або не каліброваних метричних засобів, а тому ці дані не можуть вважатись допустимими доказами.

Також позивач зазначив, що при складанні акту № 169606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення, позивач не був присутнім та повідомлений, як і під час перевірки транспортного засобу.

За твердженнями позивача, представнику Укртрансбезпеки був наданий пакет документів передбачений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», в тому числі і дозвіл № НОМЕР_3 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні DAF TE 96 NCE BH6718 HC, KOGEL НОМЕР_4 , вантажна техніка.

Не зважаючи на всі надані документи представник Укртрансбезпеки виписав 29.10.2019 року розрахунок плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів.

За таких обставин позивач не погоджується з постановами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 грудня 2019 року №№ 169346, 169347 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, з огляду на що звернувся до суду про їх скасування, як протиправних.

При цьому позивач повідомив, що плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні він сплатив 29 листопада 2019 року.

Представником відповідача, надано до суду відзив та пояснення щодо адміністративного позову (а.с. 91, 102), в яких представник зазначив, що рулетка, якою проводився вимір розмірів вантажу (комбайну) на кузові автомобіля позивача є спеціальним вимірювальним приладом для здійснення габаритного контролю, що підтверджується свідоцтвом про повірку. Комбайн, що перевозився був завширше на 50 см. завдяки розміру жатки, що є конструктивною частиною комбайну. Тою частиною, що не було прибрано перевізником. Відстань перевезення відповідачем перевірена за допомогою інтернет ресурсу http://della.ua/distance/, застосування якого визнано правомірним Ухвалою ВАС України по справі №813/214/16. Порядок цифр за арифметичними діями при підрахунку % перебільшення позивачем не оскаржується.

Також представник відповідача зазначив, що факт не затримання відповідачем автомобіля позивача не свідчить про відсутність порушення з його боку. Особливо зауважуємо, що позивач, в обґрунтуванні своєї позиції, що нібито він не порушував допустимі габаритні норми, не наводить фактичні розміри комбайна, який ним перевозився.

Ухвалою суд від 20.01.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

В судове засідання, призначене на 17.09.2020 року сторони до суду не з`явились, повідомлені відповідно до вимог КАС України, заяв, клопотань до суду не надали.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 20.11.2020 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 02.06.2011 року проведена державна реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; вид економічної діяльності, у т.ч., КВЕД: 49.41 діяльність вантажного автомобільного транспорту (а.с. 24).

29 жовтня 2019 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці автодороги М-05 (450 км+500 м), здійснено перевірку транспортного засобу DAF, модель ТЕ 96 NCE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з причепом Kogel SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Маршрут руху Умань - Одеса, вантаж Комбайн (а.с. 12).

Згідно акту № 169606 від 29 жовтня 2019 року під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3, 16 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: перевезення вантажу з перевищенням габаритних параметрів без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами, чим порушено ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Також в акті перевірки зазначено, що водій пояснив, що дозвіл є та буде наданий під час розгляду справи.

За результатом здійснення габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №036387 та акт № 0000614 від 29 жовтня 2019 року про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів, в габ.; ширина: допустима - 2,6 м, фактична 4,00 м; висота: допустима - 4 м., фактична в габ. (а.с. 14-15).

На підставі акту № 169606 від 29 жовтня 2019 року про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок до акту №0000614 від 29 жовтня 2019 року плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 40,95 євро (а.с. 13).

Позивач плату за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування сплатив 29 листопада 2019 року, про що надав до суду квитанцію (а.с. 11).

09 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000, 00 грн. (а.с. 16).

Також 09 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 17).

Не погоджуючись із зазначеними постановами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ч. 12 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Порядок №879).

Відповідно до пп. 2-4, 9 п. 1 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 879, режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За приписами пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

На підтвердження того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, модель ТЕ 96 NCE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з причепом Kogel SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 , здійснювався належним засобом вимірювальної техніки, позивачем надано до суду копію свідоцтва ДП «Укрметртестстандарт» від 05 лютого 2019 року про повірку №23-25/0000132 «Рулетка вимірювальна з фібергласовою стрічкою Зав.№017», згідного якого за результати повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам експлуатаційної документації фірми-виробника. Свідоцтво чинне до 05 лютого 2020 року (а.с. 98).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості доводів позивача стосовно використання саморобних або не каліброваних метричних засобів при вимірюванні параметрів транспортного засобу.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював перевезення великоваговим транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів.

Так, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №036387 від 29 жовтня 2019 року про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів, якою зафіксовано наступні габаритні параметри: довжина: допустима - 22 м., фактична в габ.; ширина: допустима - 2,6 м, фактична 4,00 м; висота: допустима - 4 м., фактична в габ.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем вагового габаритного нормативного параметра автомобіля, що є складом правопорушення, за який абз. 16 ч. 1 ст. 60 Законом України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Щодо доводів позивача стосовно недотримання відповідачем вимог Порядку № 879 в частині не заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру, суд зазначає, що така бездіяльність відповідача не впливає на правомірність оскаржуваного розрахунку плати за проїзд з подальшим застосуванням штрафу за перевищення вагового габаритного нормативного параметра автомобіля.

Щодо процедури здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, її визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 4 Порядку №1567 регламентовано, що контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки в Одеській області 29 жовтня 2019 року о 22:05 складено акт № 169606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п.27 Порядку №1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

09 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову № 169346 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн та постанову №169347 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Між тим, ані позивачем ані відповідачем не надано до суду належних доказів направлення на адресу позивача запрошення у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, відповідно до інформації, що міститься в Реєстрі судових рішень, під час розгляду справи №420/7802/19, встановлено, що 21 листопада 2019 року за вих. №72883/32-1/24-19 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) складено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 09.12.2019 року до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для участі у розгляді справи по акту проведення перевірки №178211 від 21 жовтня 2019 року, зазначено, що розгляд справи відбудеться з 09.00 год. до 17.00 год., за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4, 1 поверх.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року набрало законної сили 15.07.2020 року.

Таким чином, позивач був обізнаний про час, дату та місце розгляду справи, однак на розгляд справи не прибув та доказів, які б спростували встановлене під час перевірки порушення не надав.

При цьому, стосовно наявності у позивача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів параметри яких перевищують нормативні №483 НГ тв. №484 НГ від 29.10.2019 року суд зазначає, що відповідно до пояснень водія, підтверджених його підписом в акті, під час перевірки вказаний дозвіл був відсутній, та водій зазначив, що дозвіл буде наданий при розгляді справи. Таким чином твердження позивача, що водій 29.10.2019 року надав до перевірки усі необхідні документи передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами.

З урахуванням вищенаведеного, застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу, передбаченого абз. 1, 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення автомобільним перевізником вимог законодавства є правомірним, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов №169346, №169347 від 09.12.2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (, адреса: м. Одеса, вул. Успенська, 4).

Суддя П.П. Марин

.