Справа № 280/2950/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 280/2950/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2019 р. (суддя Калашник Ю.В., повне судове рішення складено 30.06.2020 р.) в справі № 280/2950/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для відмови у задоволенні позову, що позивачу виплачена пенсія за вислугу років в розмірі 39,62 грн. у жовтні 2010 р., оскільки протокол № 860 від 15.09.2010 р. та довідка відповідача не є належними доказами факту виплати пенсії за вислугу років. Позивач стверджує, що жодних пенсійних виплат протягом 2010 року не отримувала, перша пенсійна виплата, яку отримала позивач, була у 2019 р., а саме пенсія за віком у листопад 2019 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 30.08.2010 позивач перебувала на пенсійному обліку в Пенсійному фонді у зв`язку із призначенням пенсії за вислугою років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти.

25.11.2019 позивачем до відповідача подано заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За заявою від 25.11.2019 р. позивачу з 25.11.2019 р. призначено пенсію за віком.

На звернення позивача листом ГУ ПФУ в Запорізькій області 2257-2374/С-02/8-0800/20 від 27.03.2020 позивача повідомлено, що позивачу призначена пенсія по вислузі років як працівнику освіти з 30.08.2010 відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення цього виду пенсії, згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.08.2010 виплату пенсії по вислузі років припинено. У жовтні 2010 року позивач отримала виплату пенсії за вислугу років за період з 30.08.2010 по 30.08.2010 у розмірі 39,26 грн. через ПАТ «Приватбанк» (число виплати - 23). Оскільки позивачу вже призначена пенсія за вислугою років, то при досягненні пенсійного віку права на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону не має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до призначення позивачу пенсії за віком вона один день отримувала пенсію за вислугу років, то позивач не має права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.08.2010 р. призначено пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що свідчить протоко № 860 від 15.09.2020 р. (а.с. 48).

За відомостями цього ж протоколу пенсія призначена з 30.08.2010 р. по 30.08.2010 р., тобто на 1 день, з 31.08.2010 р. позивач працює.

Відповідач довідкою (а.с. 46) підтверджує, що пенсія за вислугу років призначалась з 30.08.2010 р. по 30.08.2010 р. у розмірі 1217,08 грн., виплачена в жовтні 2010 р. через відділення КП «Приватбанк» у сумі 39,26 грн.

На вимогу суду відповідачем підтверджено відомості про виплату позивачу пенсії за вислугу років за 30.08.2010 р. в сумі 39,26 грн. на рахунок позивача № НОМЕР_1 в АТ «Приватбанк», число виплати 23, відомість № 10.

За заявою позивача від 25.11.2019 р. позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування».

На звернення позивача з питання нарахування та виплати грошової допомоги на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» ГУ ПФУ листом № 2257-2374/С-02/8-0800/20 від 27.03.2020 р. повідомлено, що оскільки у жовтні 2010 року нею отримано виплату пенсії за вислугу років за період з 30.08.2010 по 30.08.2010 у розмірі 39,26 грн. через ПАТ «Приватбанк» (число виплати - 23), тобто позивачу вже призначена пенсія за вислугою років, то при досягненні пенсійного віку права на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону не має.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, здійснюється згідно з окремими законодавчими актами через професійні та корпоративні фонди, які функціонують відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсійне забезпечення цих осіб здійснюється за нормами вказаного Закону при досягненні пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», із збереженням діючого порядку їх фінансування.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV та пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, умовами призначення грошової допомоги є сукупність умов: досягнення пенсійного віку, праця у закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, наявність страхового стажу (для жінок - 30 років) на таких посадах, не отримання на час призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

В цьому випадку позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладі/установі державної або комунальної форми власності на посаді, робота на який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і має страховий стаж більш ніж 30 років на такий посаді.

Разом з тим, позивачу до призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV призначалась та виплачувалась за один день пенсія за вислугу років, що позбавляє позивача права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу«Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача з відмови у призначенні позивача грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу«Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах суду від 27.11.2018 у справі №328/1619/17 (2-а/328/80/17), від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 11.07.2019 у справі №350/294/16-а, від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а (2-а/175/86/16), від 28.04.2020 у справі №678/941/17.

Посилання апелянта на відсутність належних доказів виплати їй пенсії за вислугу років у 2010 р. спростовані як наявною в матеріалах справи довідкою відповідача, так й додатково наданим на вимогу суду відомостями про нарахування та перерахування на рахунок позивача пенсії в розмірі 39,26 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2019 р. в справі № 280/2950/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2019 р. в справі № 280/2950/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16.11.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.11.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко