Справа № 160/10807/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі відповідач, Дніпровська РДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (далі третя особа, ДП "Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова"), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо розгляду заяви про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради.
- зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області у визначеному законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради для ведення садівництва.
- встановити Дніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області строк протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до суду звіту про його виконання.
- витрати по справі покласти на відповідача.
В обґрунтування поданої позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що в 2008 році Дніпропетровська районна державна адміністрація звернулась до Державного підприємства «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» відносно приватизації земельних ділянок в садівничих товариствах, що створені для робітників підприємства. Своєю відповіддю ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» надало згоду на приватизацію земельних ділянок у садівничому товаристві «ІЗУМРУД» та надало голові цього товариства право вирішувати питання щодо приватизації земельних ділянок та підписувати відповідні документи. 05.03.2020 року він звернувся до Дніпровської районної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва № 250, площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, з метою безоплатної передачі її позивачу у власність. До вказаної заяви позивач додав копію свого паспорта, графічні матеріали, на яких зазначене місце розташування земельної ділянки, копію державного акту серії Б № 096270, нотаріально посвідчену згоду голови СТ «ІЗУМРУД» на вилучення земельної ділянки, довідку СТ «ІЗУМРУД» від 10.08.2019 р., копію листа № 186/658 від 12.11.2008 р., копії свідоцтва про державну реєстрацію та статуту СТ «ІЗУМРУД». 10.08.2020 року позивач отримав лист Голови райдержадміністрації №1-28-1009/0/290-20, в якому було зазначено про те, що позивачу необхідно надати Дніпровській РДА «Державний акт на право користування землею, який містить в собі серію, номер, дату видачі та чіткий відтиск печатки». У листі голова РДА не зазначає ані який саме акт позивач повинен надати, «відтиск» печатки якої установи бажає бачити, ані взагалі чому зазначене вона має вимагати. З огляду на те, що з часу подання його заяви минуло понад 5 місяців, позивач вважає відсутність дозволу, або відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною бездіяльністю з боку відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду від 22 вересня 2020 року отримана Дніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 02 жовтня 2020 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався. З клопотанням про продовження строків для надання відзиву до суду не звертався.

13 жовтня 2020 року від Державного підприємства "Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" надійшли пояснення, в яких третя особа просить позовну заяву задовольнити та зазначає, що листом №186/285 від 21.07.2015 р. ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» дало згоду на вилучення земельних ділянок, що знаходяться в користуванні членів ОК СТ «Ізумруд», з державного акту №096270, за доданим списком (в тому числі й ділянка №250 площею 0,09 га) з метою їх приватизації з зазначеними у списку членами садівничого товариства. Органам державної влади, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Отже, відповідач, вимагаючи від позивача додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 ЗК України, перевищив свої законні повноваження і порушив права позивача на приватизацію землі.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в 1986 році Виробничому об`єднанню ПМЗ імені Л.І.Брежнева було видано Державний акт №142 у тому, що за землекористувачем закріпляються в безстрокове та безкоштовне користування 173,7 га землі, на яких в подальшому були розташовані садові товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1407 від 09.09.2000 р. виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. Л.І. Брежнєва було перейменовано в Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова. Отже, право постійного користування земельними ділянками, зазначеними в Державному акті на право користування землею належить Південному машинобудівному заводу ім. О.М. Макарова.

Обслуговуючий кооператив Садівниче товариство Ізумруд, який було зареєстровано Розпорядженням Голови Дніпропетровської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області від 15.04.1999 р., є правонаступником Садівничого товариства Ізумруд ВО ПМЗ, яке було зареєстроване 22.04.1987 року.

За погодженням Кіровської сільської ради Дніпропетровського району згідно виписки з протоколу X сесії XXІІІ скликання від 30.12.1999 р. Садівничому товариству Ізумруд ВО ПМЗ в безстрокове користування відведена земельна ділянка площею 55,7 га згідно державного акту Б №096279 від 22.03.1986 р.

В 2008 році Дніпропетровська районна державна адміністрація звернулась до підприємства відносно приватизації земельних ділянок в садівничих товариствах, що створені для робітників підприємства.

Листом №186/658 від 12.11.2008 р. ДП ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова надала згоду на приватизацію земельних ділянок у садівничому товаристві Ізумруд та надало голові цього товариства право вирішувати питання щодо приватизації земельних ділянок та підписувати відповідні документи.

05.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва № 250, площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, з метою безоплатної передачі її позивачу у власність.

10.08.2020 року позивач отримав лист Голови райдержадміністрації №1-28-1009/0/290-20, в якому було зазначено про те, що позивачу необхідно надати Дніпровській РДА «Державний акт на право користування землею, який містить в собі серію, номер, дату видачі та чіткий відтиск печатки».

Вважаючи протиправною бездіяльність Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо розгляду заяви про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

З огляду на ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, відповідно до змісту пп.«в» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З системного аналізу зазначених норм судом встановлено, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. При цьому, зважаючи на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», таке рішення приймається на пленарних засіданнях.

Судом встановлено, що 05.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва № 250, площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, з метою безоплатної передачі її позивачу у власність.

Відомості щодо прийняття Дніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області рішення по суті розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.03.2020 року в матеріалах справи відсутні.

З огляду на правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 17.12.2018 р. у справі №509/4156/15-а (провадження №К/9901/7504/18), частина десята статті 118 ЗК України у взаємозв`язку із положеннями Кодексу адміністративного судочинства і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу. У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, в зазначеному рішенні Верховний Суд дійшов висновку, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Так, 10.08.2020 року позивач отримав лист Голови райдержадміністрації №1-28-1009/0/290-20, в якому було зазначено про те, що позивачу необхідно надати Дніпровській РДА «Державний акт на право користування землею, який містить в собі серію, номер, дату видачі та чіткий відтиск печатки».

При цьому надаючи 10.08.2020 року відповідь позивачу Дніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області порушений строк розгляду його заяви.

Адже законом чітко визначений місячний строк для розгляду відповідного клопотання (заяви) та прийняття рішення за наслідками такого розгляду.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради.

При цьому, з метою повного та ефективного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області у визначеному законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради для ведення садівництва.

Водночас суд зауважує, що під час повторного розгляду заяви позивача та дотримуючись порядку надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, встановленого ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідач, за умови встановлення відсутності підстав для відмови у наданні такого дозволу (якими є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку), повинен за заявою позивача прийняти рішення про надання такого дозволу. Натомість відмовляючи у наданні дозволу відповідач зобов`язаний навести усі підстави для відмови з посиланням на норми законодавства, якими такі підстави встановлені.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень бездіяльність якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності щодо розгляду заяви від 05.03.2020 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо клопотання позивача про встановлення Дніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області строку протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до суду звіту про його виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки позивачем не наведено, а судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про можливе невиконання відповідачем рішення суду після набрання ним чинності, суд вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили подати до суду звіт про його виконання, а тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (, 52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Теплична, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (, 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо розгляду заяви про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради.

Зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області у визначеному законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,09 га розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради для ведення садівництва.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2020 р.

Суддя О.М. Неклеса