Справа № 810/557/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року №810/557/15

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Щавінського В.Р., суддів: Дудіна С.О., Лапія С.М., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Романішина Є.В., представника відповідача-1 - Лиманюк О.В., представника відповідача-2 - Шопіної Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУ МВС в Київській області та МВС України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 відкрито провадження по справі.

У подальшому, позивачем подано уточнений адміністративний позов до ГУ МВС України в Київській області (відповідач-1), МВС України (відповідач-2), Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Київській області (відповідач-3), в якому він просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №41 о/с від 26.01.2015 "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України №48 о/с від 16.01.2015 "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції із забезпечення супроводження при Управлінні ДАІ ГУ МВС України в Київській області;

- стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 26.01.2015 по дату винесення судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 - залучено в якості співвідповідача по справі - Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Київській області; зобов`язано Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Київській області надати до суду довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за попередні 6 місяців (що передували звільненню); зупинено провадження у справі до надання вищевказаної довідки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 зупинено провадження по даній справі до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

До суду 18.06.2020 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження в даній адміністративній справі.

24.06.2020 на підставі службової записки судді Щавінського В.Р. від 24.06.2020 внаслідок автоматизованого розподілу та автоматичного визначення складу колегії суддів визначено персональний склад колегії суддів для розгляду даної справи, а саме: головуючий суддя - Щавінський В.Р., судді Дудін С.О., Лапій С.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 поновлено провадження у справі №810/557/15 та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 26.01.2015 наказом ГУ МВС України в Київській області «По особовому складу» № 41 о/с відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 №1682-VII та згідно з пунктами 62 «а», 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 №114 його звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Підставою для звільнення позивача слугував Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 48 о/с від 16.01.2015 «По особовому складу».

Позивач наголошує, він звільнений з ОВС на підставі п. 10 ч. 2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 №1682-VII (далі - Закон №1682-VII). Водночас конституційний принцип презумпції невинуватості підлягає застосуванню також і при здійсненні очищення влади (люстрації). Оскільки, перш ніж застосовувати до позивача заходи відповідальності, передбачені Законом №1682-VII (звільнення, заборона обіймати посади), відповідачі повинні довести його вину у вчиненні правопорушень, що начебто сприяли протиправному порушенню прав і свобод людини. Причому вина позивача повинна бути доведена виключно у встановленому законом порядку і ґрунтуватися на належних та допустимих доказах, здобутих законним шляхом, а не на припущеннях. У розумінні кримінально-процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину службових осіб у фальсифікації документів, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили. Однак, кримінальне провадження, порушене відносно нього, ще навіть не розглядалося у Вишгородському районному суді Київської області. Тому, звільнення на підставах, вказаних в наказі, до винесення і набрання законної сили вироком суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, є передчасним та протиправним.

На думку позивача, приймаючи оскаржувані Накази відповідачі також не звернули увагу на те, що у разі його звільнення за вказаних в Наказах обставин, позивач за одне і те саме правопорушення буде двічі притягнутий до відповідальності, адже, як зазначалося вище, за даним фактом відносно позивача порушено кримінальне провадження.

Вказує, що в оскаржуваних наказах відсутнє посилання на вказаний пункт Кодексу законів про працю України, що свідчить про звільнення позивача без належних, правових підстав. Таким чином звільнення осіб рядового і начальницького складу з ОВС, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, а тому його застосування можливе лише за відсутності підстав для накладання інших (м`якших) видів дисциплінарних стягнень передбачених ст. 12 Дисциплінарного Статуту ОВС України, що не враховано відповідачами при звільненні позивача.

Позивач наголошує, що відповідачами порушено порядок проведення службового розслідування. Зокрема, не отримано від позивача письмових пояснень. Службове розслідування щодо обставин складання позивачем рапортів на учасників руху про невиконання ними вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу, - не проводилось.

Позивач вказує, що він є членом Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України та перебуває на профспілковому обліку в її Київській обласній організації, його звільнення відбулось протиправно, без погодження з профспілковим органом.

У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач-1 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції вказує, що позивач проходив службу в УДАІ ГУМВС України в Київській області на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 3 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ із забезпечення супроводження при Управлінні УДАІ ГУМВС України в Київській області. Наказом МВС України від 16.01.2015 №41 о/с відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст.3 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_1 та згідно з п.п. 62 "а", п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення) позивача звільнено із ОВС за скоєння вчинків щодо дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Пояснює, що підставою для включення позивача до зазначеного вище наказу стало складання останнім рапорту на ім`я колишнього начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області полковника поліції ОСОБА_32 та у подальшому відкриття прокуратурою Київської області кримінального провадження №0000058 по факту незаконного складання адміністративних протоколів за ч. 1 ст.366, ст.340 КК України.

Зазначає, що 16.10.2014 набув чинності Закон №1682-VII. Процедура люстрації, яка передбачена вказаним законом поширюється на осіб начальницького складу ОВС, які обіймали посаду у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільненні в цей період з відповідної посади за власним бажанням працівника правоохоронного органу, які складали та своєю дією сприяли складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення.

Вказує, що відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1682-VII позивач підлягав звільненню зі служби впродовж десяти днів з дня набуття чинності вказаним Законом.

Вважає, що процедура звільнення позивача відбулась із дотриманням вимог чинного на момент звільнення позивача законодавства.

У судових засіданнях представник відповідача-1 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач-2 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції вказує, що Наказом ГУ МВС України в Київській області від 26.01.2015 № 41 о/с, на підставі наказу МВС України від 16.01.2015 № 48 о/с, відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» та пунктів 62 «а», 66 Положення позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Зазначає, що 16.10.2014 набув чинності Закон №1682-VII. Згідно з п.10 ч.2 ст.3 Закону №1682-VII заборона, передбачена ч.3 ст. 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням. Так, до вказаного переліку (пункт 10) відноситься працівник правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29.01.2014 N737-VIІ, Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21.02.2014 N743-УІІ. Тому до позивача застосовується заборона, зазначена в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Вказує, що відповідно до п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п. 62 цього Положення (тобто у запас Збройних Сил України або у відставку). Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Тому твердження позивача про порушення МВС України при його звільненні норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є безпідставне.

У судових засіданнях представник відповідача-2 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач-3 жодних заяв по суті справи до суду не направив. Свого представника у судове засідання не направив.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Наказом ГУ МВС України в Київській області від 02.09.2013 №658 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ із забезпечення супроводження при Управлінні ДАІ ГУ МВС України в Київській області.

26.01.2015 наказом Головного управління МВС України в Київській області «По особовому складу» № 41 о/с, за яким відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 №1682-VII та згідно з пунктами 62 «а», 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 №114 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Підставою для звільнення позивача слугував Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 48 о/с від 16.01.2015 року «По особовому складу».

Вищевказані накази про своє звільнення позивач вважає протиправними і просить їх скасувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

11.11.2014 до ГУ МВС України в Київській області надійшла інформація про те, що прокуратурою Київської області в рамках кримінального провадження №0000058 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366 і ст.340 КК України, 29.10.2014 повідомлено про підозру старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим Наказом ГУ МВС України в Київській області «Про призначення службового розслідування» №2437 від 13.11.2014 призначено службове розслідування про підозру старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №0000058 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366 і ст.340 КК України.

За результатами вказаного розслідування складено Висновок службового розслідування за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 та ст.340 КК України старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ лейтенанта міліції ОСОБА_1 затверджений заступником начальника ГУМВС України в Київській області Д.М. Ценовим 04.12.2014.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 29.12.2013, згідно дислокації несення служби нарядами взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, на 21-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, ніс службу ОСОБА_1 спільно з старшим інспектором взводу №3 роти ДПС із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції Прохорчуком О.В.

В цей же день, ОСОБА_1 під час несення служби по охороні громадського порядку по забезпеченню безпеки дорожнього руху, не встановив факту порушень Правил дорожнього руху України водіями автомобілів «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , «Шкода», номерний знак НОМЕР_2 «Хонда», номерний знак НОМЕР_3 , «Шкода», номерний знак НОМЕР_4 «Шевроле», номерний знак НОМЕР_5 , «Хонда», номерний знак НОМЕР_6 «Вольво», номерний знак НОМЕР_7 , «Хюндай», номерний знак НОМЕР_8 , «Део Сенс», номерний знак НОМЕР_9 , «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_10 , «Сітроен Берлінго», номерний знак НОМЕР_11 , у зв`язку з чим не вживав передбачених діючим законодавством заходів щодо зупинення вказаних транспортних заходів.

30.12.2014 ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні УДАІ ГУ МВ (України в Київській області, за адресою: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, підготував письмові рапорти на ім`я колишнього начальника УДАІ ГУМВС України у Київській області полковника міліції ОСОБА_32 про те, що - 29.12.2013 близько 12.30 під час несення служби на 21-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, рухалась колона автомобілів із символікою «Євромайдану». З метою припинення порушення ПДР України, в частині не виконання водіями вимог пункту 2.4 ПДР України, останній за допомогою жезлу та свистка надано вимогу про зупинку водію автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак водій зазначеного транспортного засобу не зупинився та продовжив рух в складі колони. Інформацію стосовно не зупинки даного автомобіля ним негайно передано до чергової частини ГУМВС України в Київській області.

В подальшому, ОСОБА_1 , вказаний рапорт, передав до відділу адміністративної практики УДАІ ГУ МВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

Після цього, 04.01.2014 інспектор РТЗ ДТП РДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області Соколов І.С. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника транспортного засобу ОСОБА_3 з вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, складений протокол щодо ОСОБА_3 направлено до Комсомольського районного суду м. Херсона, за результатами розгляду якого 24.01.2014 судом винесено постанову про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

29.12.2013 близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київське області, водій автомобіля «Шкода», номерний знак НОМЕР_2 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 вказаний рапорт передав до відділу адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

08.01.2014 інспектор ВДАІ Бобринецького РВ УМВС України Кіровоградській області Барановський С.Г., склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника транспортного засобу ОСОБА_4 , за вчинення адміністративного правопорушень передбаченого ст.122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчиненого зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

Даний протокол щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 направлено до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, за результатами розгляду якого, 17.01.2014 судом винесено постанову про визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Хонда», номерний знак НОМЕР_12 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому ОСОБА_1 , вказаний рапорт, складений ним же, передав до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУ МВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 інспектор ВДАІ Бориспільського MB ГУМВС України в Київській області Гаврилко О.В. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_8 , складений Гаврилком О.В. направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за результатами розгляду якого 16.01.2014 провадження у справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Шкода», номерний знак НОМЕР_13 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУ МВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 інспектор ВДАІ Бориспільського МВ ГУМВС України Київській області Петренко О.В. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_10 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_10 , складений Петренком О.В. направлено до Бориспільського міськрайонного суд Київської області, за результатами розгляду якого 21.02.2014 судом провадження у справі про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київське області, водій автомобіля «Шевроле», номерний знак НОМЕР_5 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чи порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому ОСОБА_1 передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

09.01.2014 інспектор ВДАІ Житомирського МВ УМВС України Житомирській області Янчевський В.А. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_12 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_12 , складений Янчевським В.А. направлено до Богунського районного суду Житомирської області, за результатами розгляду якого 01.04.2014 судом провадження у справі про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Хонда», номерний знак НОМЕР_6 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чи порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 , передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 заступник начальника ВДАІ Броварського МВ ГУМЕ України в Київській області Салінко О.М. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_14 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

У подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_14 , складений Салінком О.М. направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області, за результатами розгляду якого 16.01.2014 судом винесено постанову про визнання ОСОБА_14 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та застосував адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 4 місяці.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Вольво», номерний знак НОМЕР_7 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

У подальшому, ОСОБА_1 , передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 старший інспектор ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області Павлишин В.І. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля - ОСОБА_16 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_16 , складений Павлишиним В.І. направлено до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, за результатами розгляду якого 18.02.2014 судом винесено постанову про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_16 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 20-му км дороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Хюндай», номерний знак НОМЕР_8 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУ МВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 інспектор ВДАІ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області Сондей В.І. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_18 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_18 , складений Сондеєм В.І. направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київсбкої області, за результатами розгляду якого 16.01.2014 судом винесено постанову про визнання винним ОСОБА_18 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

29.12.2013, близько 12.37 під час несення служби на 21-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської власті, водій автомобіля «Деу Сенс», номерний знак НОМЕР_9 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

У подальшому, ОСОБА_1 , передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

08.01.2014 старший інспектор роти ДПС із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області Москаленко С.І. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_20 , складений Москаленком С.І. направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, за результатами розгляду якого 29.01.2014 винесено постанову про визнання винним ОСОБА_20 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

29.12.2013, близько 12.30 під несення служби на 21-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_14 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 , передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

07.01.2014 старший інспектор роти ДПС із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області Удовиченко В.В. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобілі ОСОБА_22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, в яком зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_23 , складений Удовиченком В.В. направлено до Києво-Святошинського районного Київської області, за результатами розгляду якого 13.01.2014 судом винесено постанову про визнання винним ОСОБА_22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

29.12.2013, близько 12.30 під час несення служби на 21-му км автодороги Київ-Овруч, у с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, водій автомобіля «Сітроєн Берлінго», номерний знак НОМЕР_11 , не виконав його вимогу про зупинку, що подавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В подальшому, ОСОБА_1 , передав рапорт до відділу з адміністративної практики УДАІ ГУМВС України в Київській області для подальшого відповідного реагування.

09.01.2014 старший інспектор роти ДПС із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області Лунга І.В. склав протокол про адміністративне правопорушення щодо власника автомобіля ОСОБА_25 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, в якому зазначив як основний доказ вчинення зазначеного правопорушення - рапорт, складений ОСОБА_1 .

В подальшому, адміністративний протокол щодо ОСОБА_25 , складений Лунгою І.В. направлено до Вишгородського районного суду Київської області, за результатами розгляду якого 28.02.2014 судом винесено постанову про закриття адміністративного провадження.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 29.12.2013 він спільно з ОСОБА_27 відповідно до дислокації, на службовому автомобілі «Шкода», н.з. НОМЕР_15 (на синьому фоні), несли службу на автодорозі Київ-Овруч, в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області.

Цього ж дня, ОСОБА_1 за допомогою жезла та свистка зупиняв водіїв автомобілів, які рухалися по вул. І.Франка у вказаному селі. Зупинка проводилася з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та з метою недопущення наїзду водіями на пішоходів, які в той час у великій кількості рухалися по вулиці. З метою інформування керівництва УДАІ інформацію пре автомобілі, які не зупинялися ОСОБА_1 записував до службового блокноту, а після чергування склав по даному факту рапорти на ім`я колишнього начальника УДАІ ГУ полковника міліції ОСОБА_28 . Складені рапорти ОСОБА_1 передав одному із керівників УДАІ ГУ, кому саме не пам`ятає.

Пояснення аналогічного змісту надав ОСОБА_27 .

Опитаний ОСОБА_18 пояснив, що 29.12.2013 він разом із ОСОБА_29 та двома відеооператорами на автомобілі «Хюндай Матрікс», н.з. НОМЕР_16 , прибули в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, з метою взяти участь у проведені мирної акції протесту. Автомобіль ОСОБА_18 припаркував на відстані близько 200 метрів від блокпосту працівників міліції, ближче до с. Овруч, де пробув до 15.00.

Під час проїзду біля блокпосту працівники ДАІ ОСОБА_18 не зупиняли, ніяких вимог про зупинку автомобіля ОСОБА_18 не бачив, ніяких конфліктних ситуацій з працівниками ДАІ не було.

Дана подія стала можливою внаслідок ігнорування ОСОБА_1 вимог чинного законодавства під час виконання ним службових обов`язків.

На підставі вказаних висновків відповідачами прийнято оскаржувані рішення.

Закон №1682-VII визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_30 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист (частина друга статті 1 Закону №1682-VII).

Частиною 3 ст. 1 Закону №1682-VII встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з п.10 ч.2 ст. 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймали посаду (посади) працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29.01.2014 №737-VII, Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21.02.2014 №743-VII, та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням.

Статтею 4 Закону України від 21.02.2014 №743-VII "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" (далі - Закон №743-VII) передбачено звільнення від адміністративної відповідальності осіб, які були учасниками масових акцій протесту, що розпочалися 21 листопада 2013 року, за вчинення в період з 21 листопада 2013 року по день набрання чинності цим Законом включно будь-яких адміністративних правопорушень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, за умови, що ці правопорушення пов`язані з масовими акціями протесту, у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 5 Закону №743-VII виконання цього Закону в частині звільнення від адміністративної відповідальності осіб, зазначених у статті 4 цього Закону, покладається на суди.

Аналогічні норми містили положення Закону України від 29.01.2014 №737-VII "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" (далі - Закон №737-VII), чинного до 28 лютого 2014 року.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що передбачена Законом №1682-VII заборона щодо перебування на посаді працівника правоохоронного органу може бути застосована за таких обставин у їх сукупності:

- особа, щодо якої здійснюється люстрація, у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймала посаду (посади) працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно учасників масових акцій протесту;

- участь порушника в масових акціях протесту має бути встановлена та доведена;

- учасник масових акцій протесту повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за дії, які вчинені ним під час таких акцій протесту та, в подальшому, повинен бути звільнений від такої відповідальності відповідно до положень Закону №743-VII та Закону №737-VII;

- звільнення від адміністративної відповідальності має відбутись за заявою порушника згідно з рішенням суду в порядку, визначеному Законами №743-VII та №737-VII.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, що знайшло своє відображення Постанові від 26.02.2020 по справі №813/1030/18.

З матеріалів справи вбачається, що постановою судді Комсомольського районного суду міста Херсона № 667/13/14-п від 24.01.2014 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Постановою судді Апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2014 Постанову судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.01.2014 якою ОСОБА_3 визнано винним за ст.122-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців - скасовано, а провадження у справі закрито.

Постановою судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.01.2014 по справі № 383/85/14-п визнано винним ОСОБА_5 за скоєне адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Постановою судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.02.2014 Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.01.2014 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці - скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, - закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2014 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_10 про скоєння правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді Богунського районного суду Житомирської області від 01.04.2014 №295/3195/14-п провадження по справі відносно ОСОБА_12 за ст. 122-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.02.2014 по справі №344/272/14-п провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_16 , за ст.122-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2014 по справі №359/122/14-п визнано ОСОБА_18 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді 6 місяців позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановою судді Апеляційного суду Київської області від 03.03.2014 Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2014, якою визнано винним ОСОБА_18 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, скасовано, провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2014, по справі № 369/341/14-п ОСОБА_20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановою судді Апеляційного суду Київської області від 03.03.2014 Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.01.2014 щодо ОСОБА_20 скасовано, а провадження по справі закрито в зв`язку відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.01.2014 по справі №369/88/14-п ОСОБА_20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановою судді Апеляційного суду Київської області від 06.03.2014 Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.01.2014 щодо ОСОБА_22 - скасовано, закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, вищезазначені особи, стосовно яких позивачем складались рапорти про порушення правил дорожнього руху, взагалі не були притягнуті до адміністративної відповідальності. Відповідно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події адміністративного порушення унеможливлює звільнення особи від відповідальності відповідно до положень Закону №743-VII та Закону №737-VII.

Що стосується громадянки ОСОБА_14 , то судом встановлено, що Постановою судді Броварського міськрайоного суду Київської області по справі 361/84/14-п від 16.01.2014 ОСОБА_14 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, і піддано стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.

Постановою судді Апеляційного суду Київської області від 13.02.2014 Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2014 якою ОСОБА_14 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 місяці - змінено, зменшено розмір накладеного стягнення, застосовано до ОСОБА_14 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці. У решті постанова судді залишено без зміни.

У подальшому Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2014 звільнено ОСОБА_14 від адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП. На підставі Закон України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України»

Водночас зі змісту вказаних судових рішень не вбачається, що громадянка ОСОБА_14 була учасником масових акцій протесту.

Крім того, при розгляді справи у Апеляційному суді Київської області вона стверджувала, що 29.12.2013 перебувала не в селі Нові Петрівці, а в місті Черкаси. Далі, починаючи з 05 по 16 січня 2014 року вона перебувала у відпустці, знаходячись із родиною в Закарпатській області, а 08 січня перетнула державний кордон України та знаходилась за кордоном до 15.01.2014.

Відповідачами не надано жодних доказів участі ОСОБА_31 у вищевказаних мирних зібраннях.

Таким чином, на думку суду, щодо позивача відсутня передбачена Законом №132-VIII сукупність обставин, які зумовлюють заборону щодо перебування ним на посаді працівника правоохоронного органу.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Стаття 5 Закону №132-VIII передбачає проведення перевірки наявності заборон за цим законом.

Звільнення проводиться за наслідками висновку такої перевірки (частина 14 статті 5 Закону №132-VIII).

Єдиним виключенням є пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-VIII, яким встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону.

Особи за зазначеними критеріями звільняються без проведення перевірки. Позивача звільнено за іншими критеріями, ніж передбачені ч.1 ст. 3 Закону №132-VIII.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі пункту 10 частини 2 статті 3 Закону №132-VIII відбулося без проведення перевірки, передбаченої вказаним Законом.

Оскільки Законом №132-VIII передбачено звільнення без проведення перевірки тільки за ч. 1 ст. 3 цього Закону, то відсутність такої перевірки при звільненні позивача свідчить про недотримання відповідачем-1 та відповідачем-2 процедури звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Також судом встановлено, що кримінальне провадження №0000058 про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.366, ст.340 КК України перебуває у Вишгородському районному суді Київської області на розгляді. Вирок по вказаному провадженню не виносився.

Cуд також звертає увагу на те, що однією з підстав звільнення позивача у спірних наказах також зазначено п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а саме: за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Згідно з п.п. "а" п. 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Пункт 66 Положення передбачає, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п. 62 цього Положення.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку службового розслідування за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 та ст.340 КК України старшого інспектора ДПС взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ лейтенанта міліції ОСОБА_1 від 4.12.2014, дії позивача по складанню рапортів, на ім`я свого безпосереднього керівника, в яких повідомлялось про факт незупинення транспортних засобів, також, як скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оскільки позивач, вступаючи на службу в органи внутрішніх справ України, прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ, поклявся залишатися завжди відданим народові України, суворо дотримуватися Конституції України та чинного законодавства, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, а за таких обставин дії позивача щодо неправомірного складання адміністративного протоколу були розцінені як дискредитація (підрив авторитету не тільки ДАІ, а органів внутрішніх справ в цілому), тому при його звільненні разом із застосуванням п.10 ч.2 ст.3 Закону №1682-VII застосовано п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України".

Як вбачається з вищевикладеного, підставою для застосування до позивача п.66 Положення було те, що в діях позивача встановлено діяння передбачене п.10 ч.2 ст.3 Закону №1682-VII, але в зв`язку з відсутністю перевірки проведеної у відповідності цього закону, неможливо вважати факт вчинення такого діяння встановленим в порядку передбаченому законом.

Суд також звертає увагу на те, що оскільки в оскаржуваних наказах до позивача застосовано положення Закону №1682-VII та п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ щодо звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройний Сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, то застосування одразу двох положень законодавства не передбачено.

У разі наявності підстав для звільнення, передбачених Законом №1682-VII, підлягає застосуванню саме цей спеціальний закон, але при цьому повинна бути дотримана процедура звільнення передбачена Законом. У разі, якщо діяння підпадає під дію п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, то відповідачу необхідно було застосовувати саме цю норму.

У той же час, в залежності від підстави звільнення, для особи настають різні юридичні наслідки. Законодавство не передбачає одночасного застосування до особи наслідків звільнення за різними підставами.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, що знайшло своє відображення у постанові №809/934/15 від 17.07.2020.

Відповідно до ч. 9. ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1999 №565-ХІІ та пункту 22 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991, працівники міліції мають право створювати професійні спілки.

З метою регулювання правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, трудових і соціально-економічних відносин, посилення соціального захисту працівників Головного управління МВС України в Київській області 03.11.2006 укладена Колективна угода між Головним управлінням МВС України в Київській області та Київською обласною профспілковою організацією атестованих працівників органів внутрішніх справ України і об`єднаною профспілковою організацією Головного управління МВС України в Київській області на 2007-2008 роки, яка була чинною на момент звільнення позивача.

Згідно підпункту 1.4.2 пункту 4.1 Колективної угоди Сторони визнають угоду локальним нормативним актом, норми і положення якого є обов`язковими для виконання всіма посадовими особами і працівниками Головного управління, профспілковими органами всіх рівнів.

Приписом ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-XIV від 15.09.1999 визначено порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Зокрема, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Зобов`язання відповідача-1 щодо дотримання прав осіб рядового і начальницького складу, які є членами профспілки, у разі звільнення їх з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, відображені у частині другій підпункту 2.1.5 пункту 2.1 Колективної угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України і перебуває на обліку в Київській обласній організації профспілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, що підтверджується довідкою №36 від 09.02.2015 виданою Київською обласною профспілковою організацією атестованих працівників органів внутрішніх справ Професійної спілки Атестованих працівників органів внутрішніх справ України.

Відповідно звільнення позивача, який є членом вищевказаної професійної спілки відбулося без дотримання роботодавцем вказаних норм, а отже, з цих підстав звільнення також є протиправним.

За таких обставин, суд вважає, що Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16.01.2015 р. № 48 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та Наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 26.01.2015 р. № 41 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки, позивача протиправно звільнено, то він має бути поновлений на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ із забезпечення супроводження при управлінні ДАІ ГУ МВС України в Київській області.

Згідно із статтею 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми втраченого заробітку судом проводиться на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Згідно з наявної в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_1 , що видана 09.02.2015 Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління МВС У Київській області загальна сума доходу позивача за період липень 2014-грудень 2014 р. становить 19280,43 грн. При цьому за листопад 2014 - 3062,79 грн., за грудень 2014 - 4185,79 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України середньоденна заробітна плата позивача становить 118,83 грн. ((3062,79 грн. + 4185,79 грн.): (30 днів +31 день))=118,83 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу з дня звільнення по час винесення рішення по справі становить - 2115 днів. Тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 251325 (двісті п`ятдесят одна тисяча триста двадцять п`ять) грн. 45 коп. (2115 х 118,83 = 251325,45 грн.) і ця сума підлягає стягненню з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, оскільки позивач перебував у трудових стосунках саме з УДАІ ГУМВС України в Київській області. Цією юридичною особою позивачеві нараховувалась та виплачувалось грошове забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача відповідач під час розгляду справи не надав.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, за відсутності в матеріалах справи доказів понесення ним інших витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №41 о/с від 26.01.2015 "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України №48 о/с від 16.01.2015 "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 .

4. Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №3 роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції із забезпечення супроводження при Управлінні Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

5. Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 26.01.2015 по дату винесення судового рішення у розмірі 251325 (двісті п`ятдесят одна тисяча триста двадцять п`ять) грн. 45 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Головуючий - суддя Щавінський В.Р.

Судді: Дудін С.О.

Лапій С.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 23 листопада 2020 р.