Справа № 160/12186/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) третя особа: АТ КБ "Приватбанк" про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,-
01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: АТ КБ "Приватбанк", в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 18.06.2018 року ВП №55514756;
визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2018 року ВП №56631121.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.01.2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу.
Однак, постанову про стягнення виконавчого збору відповідачем винесено 18.06.2018 року, чим порушено частину 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням учасників справи у порядку ст. 287 КАС України та призначено судове засідання на 10 годину 20 хвилин 05 листопада 2020 року.
29 жовтня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
На адресу Дніпровського районного відділу ДВС надійшла заява про повернення виконавчого документа від 19.01.2018 року за вих. № 20171229/2671 від представника ПАТ КБ "Приватбанк" Чуднівець М.Г. в порядку п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Державним виконавцем 26.01.2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", в тексті якої зазначено, що виконавче провадження підлягає завершенню, виконавчий документ поверненню стягувачу.
Також із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем в порядку ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу про виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми основного боргу, що складає 74 534,58 грн. та виділення в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, що складає 254,00 грн. Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору друкується у разі виділення такої постанови в окреме виконавче провадження. Про обов`язок стягнення виконавчого збору державним виконавцем зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження направленої боржнику відповідно до норм ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 745 345,82 грн. є майновим виконавчим провадженням, яке передбачає стягнення виконавчого збору.
Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена в рамках ч. 1 ст. 37 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». У частині 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом, а саме постанова про стягнення з боржника виконавчого збору виділяється в окреме виконавче провадження та виконується в загальному порядку, передбаченому законодавством.

18.06.2018 року начальником відділу ДВС Дзіжко Р.Ю. було проведено перевірку виконавчого провадження 55514756 та зобов`язано державного виконавця Циганенко Г.І. винести постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 та виконувати в загальному порядку.

Державним виконавцем Циганенко Г.І. виділено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору сформовану 18.06.2018 року та 18.06.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено ОСОБА_1 для виконання.

Суд допустив процесуальне правонаступництво Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В судове засідання 12 листопада 2020 року сторони та третя особа не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

12 січня 2018 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55514756 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу №10984 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та витрат на вчинення виконавчого напису в сумі 745 345,82 грн.

19 січня 2018 року від представника ПАТ КБ «Приватбанк» до Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшла заява за вих. №20171229/2671 про повернення виконавчого документа згідно п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

26 січня 2018 року державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу: виконавчого напису №10984 виданого 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалєвим А.А. про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат на вчинення виконавчого напису в сумі 745 345, 82 грн. та авансового платежу у розмірі 14 855, 92 грн. Припинено чинність арешту майна ОСОБА_1 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, накладеного постановою №55514756. Виділено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 74 534,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 254,00 грн.

15.06.2018 року постановою про результати перевірки виконавчого провадження №55514756 начальника Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжка Р.Ю. встановлено, що державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. не дотримано вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбаченими пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених 1, 2, 4, 6,1,9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Дії державного виконавця Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. визнано такими, що вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Зобов`язано державного виконавця Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. винести постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яку в подальшому виконувати в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

18.06.2018 року державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. винесено постанову у виконавчому провадженні №56631121 про стягнення виконавчого збору з позивача та постанову про відкриття виконавчого провадження №55514756, які позивач і оскаржує.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, як встановлено судом, відповідач виніс постанову про стягнення виконавчого збору лише 18.06.2018 року, тобто через півроку, що є порушенням строків винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, суд враховує наступне.

Положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом, державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача суми заборгованості по кредиту, оскільки через сім днів після відкриття виконавчого провадження стягувачем було подано заяву про повернення виконавчого документу без виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року при розгляді справи №2540/3203/18 дійшла висновку, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є вчинення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення суду, та фактичне стягнення суми боргу.

Також у постанові зазначено, що виконавчий збір за своїм змістом є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору від 18.06.2018 року ВП №55514756.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2018 року ВП №56631121.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник