Справа № 380/1673/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1673/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання здійснити перерахунок та доплату пенсії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що є юридичною особою і правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та являється відповідачем у справі, викладене ним у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, перерахувати з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм діючого на той час Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 та здійснити її доплату відповідно до вказаного закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум;

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене ним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 замість пенсії по інвалідності відповідно до діючого тоді Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм діючого на той час Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723, у порядку і розмірах визначених нормами вказаного закону, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру моєї пенсії 80 % таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723, згідно з вимогами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", та здійснити виплату такої індексації;

- зобов`язати відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", та здійснити виплату такої компенсації.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 відкрито спрощене позовне провадежння у справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, справу № 380/1673/20 направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 прийнято до розгляду справу № 380/1673/20.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 суд перейшов зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Проткольною ухвалою від 20.01.2020 суд закрив підготовче провадженнята призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.07.2010 звернувся із заявою до Пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 21.09.2010 орган Пенсійного фонду повідомив позивача про те, що оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначає, що таке рішення є протиправним, оскільки стаж роботи позивач станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії складав більше 10 років. Окрім того, зазначає, що при обрахуванні стажу деравної служби в 2010 році органом Пенсійного фонду протиправно не враховано стаж роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради. Проте, позивач вказує, що посади інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради віднесені до відповідних посад державних службовців. Відповідно і є протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 щодо відмови пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, перерахувати з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм діючого на той час Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723.

02.04.2020 представник третьої особи подав до суду відзив (вх. № 17996), в якому вказує, що порядок нарахування (перерахування) пенсій не входить до компетенції Львівської міської ради, тому по даній справі покладається на об`єктивний розгляд справи та законне рішення суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 07.04.2020 (вх. № 18592), в якому вказує, що ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" встановлено, що таке право на призначення пенсії по інвалідності виникає якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії особа працювала на посадах віднесених до посад державної служби. Проте, на момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 не працював безпосередньо на посадах, віднесених до категорії державної служби, оскільки датою звільнення згідно записів трудової книжки є 05.05.2006. На момент звернення позивача 15.07.2010 за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" його стаж держаної служби становив менше 10 років, а саме 9 років 4 місяці 7 днів, а отже відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу", тому позивачу призначено пенсію як особі з інвалідністю відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо тверджень позивача про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби періодів його роботи на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відіду контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05.1981 вказує, що з метою встановлення можливості врахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05.1981, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перевірку у Львівському міському управлінні житлового господарства Львівської міської ради. За результатами вищезазначеної перевірки, підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у Львівському міському управлінні житлового господарства Львівської міської ради. Однак, перевіркою встановлено, що в установі відсутні документи управління житлового господарства Львівської міської ради за 1980 - 1984, які необхідні для підтвердження стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, зокрема, положення про відділ по керівництву і контролю за діяльністю житлово - будівельних кооперативів, складових заробітної плати та джерел її фінансування, інше. З метою встановлення факту наявності необхідних документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надіслано запит до архівного відділу Львівської міської ради. Однак, відповідь на вищезазначений запит не надходила. З огляду на викладене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було вжито всіх можливих заходів, однак враховуючи вимоги чинного законодавства відсутні підстави для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05.1981 до стажу роботи як держаного службовця.

21.04.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 20667), згідно якої вказує, що без врахування періодів роботи у виконкомі Львівської міської ради на інженерних посадах у позивача був необхідний стаж державної служби для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в обов`язковому порядку здійснюється індексація пенсії відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Щодо компенсації несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум зазначає, що за нормами діючого станом на 15.07.2010 Закону № 2050 (ст. ст. 1, 2), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснювали компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним опгану (особи). При цьому компенсація громадянам втрати частини доходів, до яких відноситься також пенсія, у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати таких доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні 11.11.2020 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.11.2020 заперечив щодо задоволення позову з підстав вуикладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання 11.11.2020 не прибув, подав до суду клопотання від 11.11.2020 (вх. № 59179) про рзгляд справи без участі представника Львівської міської ради.

У судовому засіданні 11.11.2020 суд заслухав вступні промови представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Сторони підтримали перехід до письмового провадження.

Заслухавши вступні промови позивач, представника позивача, та представника відповідача дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 05.05.2006 звільнений з посади заступника міського голови з питань промисловості і підприємництва Львівської міської ради.

Згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 15.07.2010 ОСОБА_1 становлено ІІ групу інвалідності.

15.07.2010 ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю.

Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 21.09.2010 № Я-158 ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки в ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до записів в трудовій книжці з 01.01.2011 по 25.10.2012 ОСОБА_1 працював у Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

З 01.11.2012 відповідно до заяви позивача та долучених документів про необхідний стаж роботи, зокрема і стаж в Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись із призначенням пенсії в 2010 році відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач неодноразово звертався до органу Пенсійного фонду.

Зокрема, 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з 15.07.2010, нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом від 27.12.2019№ 5497/св-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що, зокрема, 15.07.2010 позивач подав заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Оскільки перед зверненням за призначенням пенсії позивач не працював безпосередньо на посадах, віднесених до катерогії посад державних службовцівпенсію по інвалідності призначено відповідно до Закону № 1058. Пенсія обчислена при страховому стажі 35 років 05 місяцв 17 днів (по 25.10.2012) в розмірі 80% від заробітньої плати 6629,81 грн. Стаж державної служби становить 11 років 04 місяці 07 днів ( 9 років 04 місяці 07 днів - робота на посадах державної служби, 2 роки - час проходження військової служби). Періоди роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді державної служби, так як посада інженера не віднесена до відповідних катергорій посад державних службовців згідно ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу".

Не погоджуючись із рішення органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладенним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, рішенням, викладеним у листі від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови перерахувати пенсію з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до Закону України "Про державну службу", позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно - 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; для осіб 32 років і старших - 5 років.

Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну слубу» ( в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну слубу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну слубу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п`ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Таким чином, станом на момент звернення позивача із заявою до органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну слубу», вказаним Законом передбачені необіхідні умови для призначення такого виду пенсії, а саме: наявність в особи не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії особа працювала на зазначених посадах.

Судом встановлено, що 15.07.2010 ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю.

Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 21.09.2010 № Я-158 ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки в ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Суд заначає, що 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з 15.07.2010, нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом від 27.12.2019№ 5497/св-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що, зокрема,15.07.2010 позивач подав заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Оскільки перед зверненням за призначенням пенсії позивач не працював безпосередньо на посадах, віднемених до катерогії посад державних службовців пенсію по інвалідності призначено відповідно до Закону № 1058. Пенсія обчислена пристраховому стажі 35 років 05 місяцв 17 днів (по 25.10.2012) в розмірі 80% від заробітньої плати 6629,81 грн. Стаж державної служби становить 11 років 04 місяці 07 днів (9 років 04 місяці 07 днів - робота на посадах державної служби, 2 роки - час проходження військової служби). Періоди роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді державної служби, так як посада інженера не віднесена до відповідних катергорій посад державних службовців згідно ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу".

Відтак, органом Пенсійного фонду враховано до стажу державної служби позивача 11 років 04 місяці 07 днів (9 років 04 місяці 07 днів - робота на посадах державної служби, 2 роки - час проходження військової служби).

Проте, згідно з розрахунком стажу органу Пенсійного фонду (а.с. 98, том 1) судом встановлено, що відповідачем враховано до стажу державної служби військову службу 2 роки, роботу з 18.05.1981 - 23.04.1984 на посаді начальника віддулу керівництва та контролю за діяльністю житлово - будівельних кооперативів 2 роки 11 місяців 6 днів; з 27.04.1984 по 01.11.1987 служба в органах внутрішніх справ - 3 роки 6 місяців 5 днів, роботу з 05.06.2004 по 05.05.2006 на посадах державних службовців виконкому Львівської міської ради - 1 рік 11 місяців 1 день, що загалом складає 10 років 4 місяці 12 днів.

Таким чином, станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» у позивача був наявний необхідний стаж для призначення такого виду пенсії, без врахування спірного періоду роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради, що свідчить про виправдане очікування позивача на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch V. The United Kingdom " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Суд вказує, що 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з 15.07.2010, нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило додатково позивача про те, що, зокрема,15.07.2010 позивач подав заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Оскільки перед зверненням за призначенням пенсії позивач не працював безпосередньо на посадах, віднесених до катерогії посад державних службовців пенсію по інвалідності призначено відповідно до Закону № 1058.

Суд критично оцінює такі посилання представника відповідача у вказаному листі, оскільки в листі від від 21.09.2010 № Я-158 орган Пенсійного фонду не посилався на таку піставу відмови. Окрім того, суд вказує, що позивач звернувся за призначенням пенсії 15.07.2010. Із записів трудової книжки судом встановлено, що 05.05.2006 позивача звільнено з посади державного службовця Львівської міської ради. Відтак, суд вважає, що позивач беспосередньо перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді віднесеній до державної служби.

На підставі наведеного, суд вказує, що рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, перерахувати з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм від 16.12.1993 № 3723 Закону України "Про державну службу" та здійснити її доплату відповідно до вказаного закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум є протиправними та підлягає скасуванню.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 80 % таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сумм.

Щодо позовної вимоги позивача про здійнення виплати без застосування будь-яких обмежень максимального розміру моєї пенсії, суд зазначає, що така вимога є необгрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки у порядку адміністративного судочинства підлягаює захисту лише порушені права. Суд не наділений повноваженням вирішувати та врегульовувати правовідносини, які не виникли, тобто на майбутнє.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно позовних вимог позивач також просить зобов`язати відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", та здійснити виплату такої компенсації.

Суд вказує, що така позовна вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до норм статей 3,4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159. Відповідно до пункту 2 цього Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Як визначено в пункті 3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: -пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); - соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення). -

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 15.10.2020 у справі №240/11439/19

За приписами ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Таким чином, вимога позивача зобов`язати відповідача провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723, згідно з вимогами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", та здійснити виплату такої індексації є передчасною, оскільки станом на момент розгляду справи пенсія позивачем ще не одержана.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір стягенню не підлягає, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання здійснити перерахунок та доплату пенсії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010 щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву ОСОБА_1 від 05.12.2019 щодо відмови перерахувати пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 та здійснити її доплату відповідно до вказаного Закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру моєї пенсії 80 % таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", та здійснити виплату такої компенсації.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судовий збір стягенню не підлягає

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 23.11.2020.

Суддя Костецький Н.В.