Справа № 520/15626/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 р. № 520/15626/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові (61024, м. Харків, вул. Студентська, буд. 5/6), третя особа - ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюхової Вікторії Анатоліївни від 15.10.2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженні ВП№63279916, відкритому за виконавчим листом № 640/12663/17 виданим 28.09.2020р. на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 у справі № 640/12663/17.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюхової Вікторії Анатоліївни від 15.10.2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженні ВП№63279916, відкритому за виконавчим листом № 640/12663/17 виданим 28.09.2020р. на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 у справі № 640/12663/17 є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 18.11.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюхової Вікторії Анатоліївни від 15.10.2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженні ВП№63279916, відкритому за виконавчим листом № 640/12663/17 виданим 28.09.2020р. на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 у справі № 640/12663/17 є законною та такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року по справі № 640/12663/17 позовні вимоги ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 було задоволено. Поновлено порушене право позивачів шляхом вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_2 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 04.08.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2019 року залишено без змін.

28.09.2020 року Київським районним судом м. Харкова по справі № 640/12663/17 було видано виконавчий лист.

12.10.2020 року до Київського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) стягувачем було подано заяву на примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа.

15.10.2020 року державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюховою В.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63279916, на підставі виконавчого листа по справі № 640/12663/17.

Суд зазначає, що вказану постанову позивачем було отримано 26.10.2020 року, що підтверджується матеріалами справи.

Також судом встановлено, що 15.10.2020 року державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюховою В.А. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженню ВП № 63279916, відкритому на підставі виконавчого листа по справі № 640/12663/17.

Крім того в позовній заяві позивачем зазначено, що 18.10.2020 року стягнувач - ОСОБА_4 (особа, яка діє в його інтересах ОСОБА_2 ) прибула до квартири АДРЕСА_2 , де їй були надані ключі від даної квартири та вона вселилася.

Крім того позивач зазначив, що після набрання чинності рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року у справі № 640/12663/17, стягувач ОСОБА_4 (особа, яка діє в його інтересах ОСОБА_2 ) жодного разу не виявили бажання вселитися в зазначену вище вкартиру.

27.10.2020 року державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюховою В.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином позивач зазначив, що ним добровільно було виконано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року у справі № 640/12663/17.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином суд зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що державним виконавцем не було вчинено дій спрямованих на примусове виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 640/12663/17 виданого 28.09.2020р., доказів зворотного суду надано не було.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про поновлення порушеного права позивачів шляхом вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові (61024, м. Харків, вул. Студентська, буд. 5/6), третя особа - ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конюхової Вікторії Анатоліївни від 15.10.2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженні ВП№63279916, відкритому за виконавчим листом № 640/12663/17 виданим 28.09.2020р. на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 у справі № 640/12663/17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.