Справа № 300/418/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/418/20 пров. № А/857/10409/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 300/418/20 (головуючий суддя Могила А.Б., час ухвалення 12:01 год., м. Івано-Франківськ, повний текст складений 13 липня 2020 року) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №ІФ2138/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 16 січня 2020 року, про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 125190,00 грн..

Рішенням від 08 липня 2020 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №ІФ2138/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 16 січня 2020 року

Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1251 грн.90 коп..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що згідно акту проведеної посадовими особами Управління Держпраці в Івано-Франківській області перевірки від 17.12.2019 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допус тив до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

11.12.2019 за місцем фактичного здійснення підприємницької діяльності позивача в готель-ресторані ,, ОСОБА_2 на робочому місці знаходився охоронець ОСОБА_3 , який надав пояснення, що працює з 08.12.2019 у ФОП ОСОБА_1 на посаді охоронця. Додатково зазначив, що трудовий договір з ним не укладався, розмір заробітної плати становить 300 грн. на день. Жодних документів, які б підтверджували працевлаштування працівника ФОП ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин відповідач вважає правомірною оскаржену постанову, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ФОП ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального та процесуального права.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області звернулося із вимогою за №ІФ2138/1679/ПД від 11.12.2019 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про надання до 13.12.2019 документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування, згідно переліку. Дану вимогу позивач отримав 11.12.2019, що підтверджується його підписом на вказаному документі (а.с. 38).

У зв`язку із наданням 13.12.2019 позивачем витребуваних відповідачем документів, у період з 16.12.2019 по 17.12.2019, на підставі наказу від 10.12.2019 № 1564-Д, направлення №15-10/7394 від 10.12.2019, Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведене інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , результати якого зафіксовані в акті №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019.

В акті зазначено, що на порушення вимог ч. 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України ,,Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 № 413 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснив фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору та повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Зокрема, в акті вказано, що 11.12.2019 о 14 год. 15 хв. під час проведення інспекційного відвідування у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем його фактичного здійснення підприємницької діяльності в готелі - ресторані ,, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що на робочому місці знаходився охоронець ОСОБА_3 . Відповідно до наданого цією особою письмового пояснення від 11.12.2019 він працює за посадою охоронця з 08.12.2019 у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з режимом роботи тиждень через тиждень, розмір заробітної плати становить 300 грн. в день, трудовий договір з ним не укладався. Під час інспекційного відвідування фізична особа - підприємець ОСОБА_1 усунув вказане порушення - уклав 09.12.2019 трудовий договір з найманим працівником та надав даний договір, наказ від 09.12.2019 № 20 та повідомлення про прийняття працівника на роботу інспектору праці (а.с. 9 - 11, 45 - 47).

За наслідками інспекційного відвідування відповідач видав припис за № ІФ2138/1679/АВ/П від 19.12.2019, згідно якого позивача зобов`язано дотримуватися вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України ,,Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 № 413, про що надати відповідь до 28.12.2019 (а.с.50).

Акт №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019 та припис за № ІФ2138/1679/АВ/П від 19.12.2019 ФОП ОСОБА_1 отримав 17.12.2019 та 19.12.2019 відповідно, про що свідчить його підпис у вказаних документах.

Відповідно до вимог припису № ІФ2138/1679/АВ/П від 19.12.2019 позивач направив відповідачу пояснення, згідно яких трудовий договір з ОСОБА_3 був укладений 09.12.2019. Також зазначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 направлено податковому органу із запізненням із-за технічних несправностей провайдера, який надає послуги доступу до інтернету (а.с. 51).

Листом від 20.12.2019 № 05-07/15-10/7704 позивач повідомлений, що розгляд справи про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою вказаного акту №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019 (а.с. 55).

16 січня 2020 року на підставі висновків акту інспекційного відвідування №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019 начальник управління Держпраці в Івано-Франківській області виніс постанову за № №ІФ2138/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України ,,Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 № 413 на ФОП ОСОБА_1 накладений штраф в розмірі 125 190 грн. (а.с. 12, 57).

Постанова про накладення штрафу №ІФ2138/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 16.01.2020 направлена позивачу 17.01.2020, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 58).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності належними та допустимими доказами факту допущення працівника до роботи без оформлення трудового договору, а тому, на думку суду першої інстанції, оскаржена постанова про накладення штрафу прийнята всупереч норм чинного законодавства, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю (КЗпП) України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура та порядок призначення і проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржується, а тому колегія суддів не здійснює аналіз правомірності такого контролюючого заходу.

Нормами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

За змістом частин 3 та 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2ст. 265 Кодексу законів про працю України регулюється Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі Порядок №509).

Так, пунктом 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту), зокрема, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Абзац 2 п. 4 Порядку №509 передбачає, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи та встановив, що на підставі наказу від 09.12.2019 № 20 ФОП ОСОБА_1 прийняв на роботу ОСОБА_3 на посаду охоронця, та уклав відповідний трудовий договір з 09.12.2019 (а.с. 14, 15).

Наказ від 09.12.2019 № 20 та трудовий договір від 09.12.2019 були надані інспектору управління Держпраці в Івано-Франківській області під час інспекційного відвідування, про що зазначено в акті №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019 та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 11.12.2019, згідно яких від працює охоронцем з 08.12.2019 в готелі - ресторані ,, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Режим роботи тиждень через тиждень, розмір заробітної плати становить 300 грн. в день, трудовий договір з ним не укладався. Додатково вказано, що він працює також з барменом, поваром та покоївкою (а.с. 40).

Аналогічна інформація вказана в графі ІІІ акту відповідача №ІФ2138/1679/АВ від 17.12.2019 ,,Опис виявлених порушень.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно пункту 6 Порядку №823 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

За змістом пунктів 19 -20 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Матеріали справи свідчать, що 11.12.2019 Управління Держпраці в Івано-Франківській області звернулося до ФОП ОСОБА_1 із вимогою про надання до 13.12.2019 документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування. Інспекційне відвідування проводилось з 16.12.2019 по 17.12.2019, а пояснення ОСОБА_3 датовані 11.12.2019, припис про усунення виявлених порушень датований 19.12.2019.

Оскільки на час проведення інспекційного відвідування з 16.12.2019 по 17.12.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений трудовий договір за № 20 від 09.12.2019 та виданий відповідний наказ від 09.12.2019 про прийняття ОСОБА_3 на роботу на посаду охоронця, а також подане органам ДПС повідомлення про прийняття ОСОБА_3 на роботу, яке отримане органом ДПС 11.12.2019 об 22:45:25, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскарженої постанови, позаяк відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України ,,Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 № 413.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 300/418/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 19.11.2020.