Справа № 160/14950/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 листопада 2020 року Справа № 160/14950/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №423051 від 15.06.2015 р. за 2015 рік на суму 297, 22 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №188-1303 від 04.07.2016 р. за 2016 рік на суму 46 979, 20 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1004298/1-1311-0465 від 24.04.2018 р. за 2017 рік на суму 99 596, 14 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1-0465 від 24.04.2018 р. за 2018 рік на суму 99 596, 14 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1587-5050-0465 від 15.02.2019 р. за 2019 рік на суму 99 596, 14 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №44270-5040-0465 від 19.05.2020 р. за 2020 рік на суму 149, 39 грн.

Вивчивши подані позовні матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Натомість, всупереч положенням означеної норми у позовній заяві ОСОБА_1 відсутні відомості щодо офіційних електронних адрес або адрес електронних пошт позивача та відповідача у справі.

Також у п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 (в т.ч. й у прохальній частині позовної заяви) зазначено щодо оскарження податкового повідомлення-рішення №1587-5050-0465 від 15.02.2019 р., за яким позивачу нараховано грошове зобов`язання по сплаті земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік на суму 99 596, 14 грн., однак в матеріалах позовної заяви означене рішення за таким номером відсутнє, але наявне податкове повідомлення-рішення за №15987-5050-0465 від такої самої дати та з ідентичним нарахуванням.

Наведене свідчить про допущення позивачем під час оформлення позовної заяви описки, у зв`язку з чим такий недолік позовної заяви слід усунути шляхом надання позовної заяви у новій редакції із зазначенням вірного номеру оскарженого рішення (в т.ч. й у прохальній частині позовної заяви).

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України - до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 р., копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії, що проставляється у лівому нижньому куті документа.

Відповідно до п. 8 гл. 10 розд. ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18 червня 2015 р., копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка "Копія".

Разом з тим, додані до позовної заяви копії оскаржених податкових повідомлень-рішень та докази їх направлення (отримання) не завірені належним чином, а додані до позовної заяви копії інформаційної довідки №231886665 від 10.11.2020 р., договору купівлі-продажу будинку від 31.03.2015 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №35683459 від 31.03.2015 р., договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2015 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №35684258 від 31.03.2015 р. - не завірені взагалі.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч. 6. ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 , оскаржні податкові повідомлення-рішення, які датовані "15.06.2015 р." та "04.07.2016 р.", строк оскарження яких з урахуванням п. 56.18 ст. 56 та ст. 102 Податкового кодексу України на момент звернення позивача до суду із даним позовом (12.11.2020) сплинув, однак всупереч ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не додано до позовної заяви клопотання (заяви) про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із позовом про оскарження означених податкових повідомлень-рішень із доказами поважності причин пропуску позивачем такого строку.

Згідно з ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, суд доходить до висновку про недотримання позивачем вимоги ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не надання позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Згідно зі статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява, яка подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, залишається без руху, про що суд повідомляє позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи із зазначенням вірного номеру оскарженого податкового повідомлення-рішення від 15.02.2019 р., за яким позивачу нараховано грошове зобов`язання по сплаті земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік;

- належним чином оформленої позовної заяви разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи із зазначенням офіційних електронних адрес та/або адрес електронних пошт позивача та відповідача у справі;

- належним чином завірених копій доданих до позовної заяви документів для суду та відповідача у справі;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску стосовно оскаржених податкових повідомлень-рішень №423051 від 15.06.2015 р. та №188-1303 від 04.07.2016 р.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Царікова