Справа № 160/11492/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт-2007» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
20.12.2019 на адресу суду надійшов відзив від ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Представник відповідача у поданному відзиві на адміністративний позов, просить у задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на те, що на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачем не надано жодних документів та листом від 24.04.2019року відмовлено в їх наданні. Також, директор ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 КК України, що дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт, послуг, а тому віднесення відображених у них суд ПДВ до податкового кредиту є безпідставними. Також, відповідачем зазначено, що безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» вплинуло на відображення в даних бухгалтерського обліку первинних документів, складених за відсутності в дійсності господарської операції, що є порушенням п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» №318 від 31.12.1999.
До канцеліярії суду 16.01.2020 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 задоволено, зупинено провадження в адмінінстративній справі.
28.02.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «Горизонт-2007».
28.02.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 поновлено провадження в адмінінстративній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Розгляд справи призначено на 02.04.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 зупинено провадження в адмінінстративній справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.
До суду 16.04.2020 на електронну адресу надійшло клопотання ТОВ «Горизонт-2007» про розгляд справи за відсутності позивача в порядку письмового провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 поновлено провадження в адмінінстративній справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені рішення виходив з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт-2007» 03.11.2015 зареєстровано як юридична особа департаментом адмінінстративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Коцюбинського, 16-Б офіс 2 та перебуває на податковому обліку в Головному управліні ДФС у Дніпропетровській області (Соборний район) та є платником податків та обов`язкових платежів до бюджету, що підтверджується відомостями, наведеними в акті перевірки від 02.07.2019.
На підставі вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись із винесенними рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за умовами договору підряду №321 від 15.11.2016 ТОВ «Горизонт-2007» (Замовник) доручає, а ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи зі зрізки рослинного шару ґрунту з завантаженням та вивозом з утилізацією та комплекс земляних робіт з улаштування котлованів 4-х секцій будівництва на об`єкті: «Житловий комплекс за адресою: пр. Б. Хмельницького, м. Дніпро» власними та залученими силами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (п. 1.1 розділу 1 договору №321).
На підставі умов договору ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» надано ТОВ «Горизонт-2007» послуги з виконання земляних робіт на об`єкті. Взаємовідносини підтверджуються податковою накладною №663 від 22.12.2016, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016, актом приймання виконаних робіт за грудень 2016. На підтвердження здійснення розрахунків позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за грудень 2016 року, платіжне доручення №1 від 22.12.2016 року, оборотно- сальдову відомість по рахунку 631 за січень 2017 року, платіжне доручення №806 від 04.01.2017.
Передумовою укладення договору підряду із ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» №321 від 15.11.2016 року стало виконання зобовязання ТОВ «Горизонт-2007» перед ТОВ «БК «Ольвія», яке виникло на підставі договору підряду №13 від 07.11.2016 за умовами якого ТОВ «БК «Ольвія» (Замовник) доручає, а ТОВ «Горизонт-2007» (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи зі зрізки рослинного шару ґрунту з завантаженням та вивозом з утилізацією та комплекс земляних робіт з улаштування котлованів 4-х секцій будівництва на об`єкті: «Житловий комплекс за адресою: пр. Б. Хмельницького, м. Дніпро», в строки, встановлені Графіком виконання робіт, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (п. 1.1 розділу 1 договору №13).
Також, ТОВ «Горизонт-2007» мав взаємовідносини з ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» на підставі договору підряду №373 від 30.11.2016, за умовами якого ТОВ «Горизонт-2007» (Замовник) доручає, а ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» (Підрядник) у межах договірної ціни зобов`язується виконати власними силами земляні роботи на об`єкті: Будівництво житлового комплексу «Олександрія» по вул. Високовольтна, 14-А в м. Дніпрі, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи (п. 1.1 розділу 1 договору №373).
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» надав ТОВ «Горизонт-2007» послуги з виконання земляних робіт на об`єкті. Взаємовідносини підтверджуються податковою накладною №664 від 22.12.2016, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016, актом приймання виконаних робіт за грудень 2016 року, підсумковою відомістю ресурсів. На підтвердження здійснення розрахунків позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за грудень 2016 року, платіжне доручення №2 від 22.12.2016, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за січень 2017 року, платіжне доручення №807 від 04.01.2017, випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 04.01.2017 до 04.01.2017.
Передумовою укладення договору підряду із ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» №373 від 30.11.2016 стало зобовязання ТОВ «Горизонт-2007» перед Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Еталонбуд», яке виникло на підставі договору підряду №09 від 15.09.2016 за умовами якого Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Еталонбуд» (Замовник) доручає, а ТОВ «Горизонт-2007» (Підрядник) у межах договірної ціни зобов`язується виконати власними та залученими силами земляні роботи. На підставі вказаного договору ТОВ «Горизонт-2007» було надано Обслуговуючому кооперативу «ЖБК «Еталонбуд» послуги з виконання земляних робіт на об`єкті. Взаємовідносини підтверджуються довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року, актами приймання виконаних робіт за грудень 2016 року, підсумковими відомостями ресурсів. На підтвердження здійснення розрахунків позивачем надано боротно-сальдову відомість по рахунку 361 за грудень 2016 року, платіжне доручення №314 від 06.12.2016, платіжне доручення №193 від 23.12.2016, платіжне доручення №446 від 28.12.2016, платіжне доручення №451 від 29.12.2016.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПК України).
Необхідною умовою для включення витрат до валових витрат, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобов`язань, є отримання платником податків економічної вигоди від здійснення господарської операції, як складової господарської діяльності.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996).
Згідно зі статтею 1 Закону №996 господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
У відповідності до положень п.2 ст.3 Закону №996, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно зі ст. 9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
Таким чином, отримання позивачем податкової накладної від ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» є підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту з податку на додану вартість протягом звітного періоду згідно до вимог ст.198 ПК України.
Виходячи з викладеного, зважаючи на наявність у позивача, належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом, вбачається, що позивачем виконані всі умови для віднесення відповідних сум до витрат та податкового кредиту з операцій придбання товару, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, про що прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).
Контролюючий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.
Суд вважає, такі висновки безпідставними та необґрунтованими, оскільки останні носять характер припущень та не підтверджені жодними належними доказами, зокрема податковим органом не проводилась перевірка діяльності вказаного контрагента по взаємовідносинах з Позивачем. Такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких висновків стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків є необґрунтованими.
Таким чином, суд доходить висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.12.2018 не може свідчити про умисел щодо вчинення неправомірних дій від імені ТОВ «Горизонт-2007» саме під час здійснення господарських операцій з ТОВ «Ліагро Сервіс Груп». Крім того, перевіркою визначений період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в той час як ухвала Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська винесена - 22.12.2018 року.
Суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними у судовому порядку, або доказів наявності судових рішень, які б набрали законної сили з приводу незаконних дій посадових осіб ТОВ «Горизонт-2007».
Чинним законодавством України не встановлено обов`язку суб`єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів, а також не передбачено обов`язку здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами тощо. Невиконання контрагентом своїх обов`язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб`єктів господарювання, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що надані суду та досліджені копії первинних бухгалтерських документів підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ліагро Сервіс Груп», а тому висновки акту перевірки щодо встановлених порушень не відповідають дійсності, спростовуються вищевказаними документами та доказами, які відповідачем не спростовані жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прийняті на підставі таких висновків оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправними.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 статті 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятих оспорюваних рішень з підстав виявлених у ході перевірки порушень, оскільки жодними нормами чинного законодавства України не передбачено позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі відсутності певних недоліків у оформленні первинних бухгалтерських документів, зокрема, за наявності податкових накладних, що підтверджують отримання відповідних послуг.
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту або відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документально підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 («Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіривши правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у відповідності до вимог ч.2 ст.2 Кодексу, суд доходить висновку, що викладені в акті перевірки від 02.07.2019 обставини, що слугували прийняттю оскаржуваних рішень є неправомірними, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги позивача про скасування податкових повідомлень-рішень, прийняті на підставі вищевказаних висновків підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2732,02 грн. (платіжне доручення №4049 від 07.11.2019) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 77, 139, 205, 241 - 246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт-2007» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська