Справа № 460/7586/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2020 року м. Рівне №460/7586/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає в нездійсненні нарахування та виплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період його роботи на посаді вчителя індивідуального навчання у Мізоцькій загальноосвітній школі в період з 01.09.1990 року по 31.08.1992 року; зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу період його роботи на посаді вчителя індивідуального навчання у Мізоцькій загальноосвітній школі з 01.09.1990 по 31.08.1992. Вказує, що має спеціальний стаж роботи для виплати грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсі. Однак, відповідачем всупереч пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" після призначення позивачу пенсії за віком не прийнято рішення про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/7586/20. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що позивач перебуває на обліку в управлінні та з 22.06.2020 отримує пенсію за віком призначену та обраховану відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 5 місяців 15 днів, зокрема, зараховано і спірний період. Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненої 30.10.1978, позивач працював, зокрема, з 02.09.1990 по 22.06.1992 методистом методичного кабінету Здолбунівського районного відділу народної освіти. Оскільки посада методиста методичного кабінету районного відділу народної освіти не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого установою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, то зараховувати період роботи на зазначеній вище посаді до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, немає підстав. Водночас, відповідно до додатково наданої довідки від 02.09.2020 № 99 позивач працював в Мізоцькій загальноосвітній школі на посаді вчителя індивідуального навчання з 01.09.1991 по 31.09.1992. Відповідач зазначає, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виключно за основним місцем роботи, а не за сумісництвом. Отже, немає підстав зараховувати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, період роботи на посаді вчителя в загальноосвітній школі з 01.09.1991 по 31.08.1992, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці основним місцем роботи у вказаний період була робота методистом методичного кабінету Здолбунівського районного відділу народної освіти. Враховуючи записи трудової книжки та додатково наданої довідки, а також, викладені вище законодавчі норми, страховий стаж, що визначає право на виплату грошової допомоги, становить 33 роки 11 місяців 25 днів (необхідно 35 років), зокрема, зараховано періоди роботи позивача: з 15.08.1984 по 01.09.1990 - на посадах вихователя групи продовженого дня, вчителя 1-3 класів Мізоцької середньої школи; з 23.06.1992 по 31.08.1992 - на посаді вчителя індивідуального навчання Мізоцької загальноосвітньої школи; з 01.09.1992 по 31.05.2020 - на посаді вчителя початкових класів Мізоцької середньої школи. З урахуванням викладеного, підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні. Враховуючи викладене відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області з 22.06.2020 та отримує пенсію за віком.

Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити їй грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.22).

Листом від 16.09.2020 за №7676-7732/О-03/8-1700/20 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати грошової допомоги. Зазначив, що посада методиста методичного кабінету районного відділу народної освіти не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а тому зараховувати період роботи на зазначеній вище посаді до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, немає підстав. Водночас, відповідно до додатково наданої довідки від 02.09.2020 № 99 позивач працював в Мізоцькій загальноосвітній школі на посаді вчителя індивідуального навчання з 01.09.1991 по 31.09.1992. Зазначає, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виключно за основним місцем роботи, а не за сумісництвом. Отже, немає підстав зараховувати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, період роботи на посаді вчителя в загальноосвітній школі з 01.09.1991 по 31.09.1992, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці основним місцем роботи у вказаний період була робота методистом методичного кабінету Здолбунівського районного відділу народної освіти (а.с.23).

Вважаючи відмову у виплаті грошової допомоги протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1788-XII), закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців (пункт "е").

За правилами статті 2 Закону №1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з статтею 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до положень статті 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років надається і гарантується особі за виконання особливого роду трудової діяльності, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність. Виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов`язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку, тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу та отримувати пенсію за вислугу років.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, яка в силу приписів статті 48 Кодексу законів про працю України та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є основним документом, що підтверджує, стаж роботи, позивач працювала на наступних посадах:

з 15.08.1984 по 01.09.1990 - на посадах вихователя групи продовженого дня, вчителя 1-3 класів Мізоцької середньої школи;

з 23.06.1992 по 31.08.1992 - на посаді вчителя індивідуального навчання Мізоцької загальноосвітньої школи;

з 01.09.1990 по 22.06.1992 - на посаді методиста Здолбунівського районного лабораторного кабінету;

з 01.09.1992 по 31.05.2020 - на посаді вчителя початкових класів Мізоцької середньої школи (а.с.11-14).

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів,

особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до довідки Мізоцького навчально-виховного комплексу "загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-ліцей" № 150 від 28.09.2020 позивач в період з 01.09.1990 по 31.08.1991 працював в Мізоцькій загальноосвітній школі на посаді вчителя індивідуального навчання (8 годин тижневого навантаження, загальна кількість відпрацьованих годин - 280) (а.с.15, 16).

Відповідно до довідки Мізоцького навчально-виховного комплексу "загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-ліцей" № 151 від 28.09.2020 позивач в період з 01.09.1991 по 31.08.1992 працював в Мізоцькій загальноосвітній школі на посаді вчителя індивідуального навчання (наказ №125 від 02.09.1991, 8 годин тижневого навантаження, загальна кількість відпрацьованих годин - 280) (а.с.17-21).

Зі змісту листа від 16.09.2020 за №7676-7732/О-03/8-1700/20 та відзиву на позовну заяву судом встановлено, що позивачу відмовлено у виплаті вказаної допомоги, оскільки він працював на посаді методистом методичного кабінету Здолбунівського районного відділу народної освіти, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого установою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Вказані аргументи пенсійного органу, на переконання суду, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до таких віднесено, зокрема, загальноосвітні школи - посади: учителі, викладачі, вихователі, керівники гуртків секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду викладача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433 (зі змінами) "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.2001 №78, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Таким чином, спірні періоди роботи позивача на посаді вчителя індивідуального навчання безпідставно не зараховані пенсійним органом до спеціального страхового стажу роботи, а тому суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача зарахувати відповідні періоди до спеціального стажу.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправною відмови у виплаті допомоги.

Вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №1058.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведеного у сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в розмірі 840,80 грн. сплачений відповідно до квитанції №44 від 29.09.2020 (оригінал якої знаходиться в матеріалах справи).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26.06.2000 Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у виплаті ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягала оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену у листі від 16.09.2020 за №7676-7732/О-03/8-1700/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи на посаді вчителя індивідуального навчання у Мізоцькій загальноосвітній школі в період з 01.09.1990 по 31.08.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судовго рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 12 листопада 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко