Справа № 160/8732/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року Справа № 160/8732/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи 05.06.1997 року по 07.12.1997 року у ДВАТ «Першотравенське ШБУ № 4 «ВАТ ДХК «Дніпрошахтобуд»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2020 року про призначення пенсії на пільгових з урахуванням статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
01.09.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Зауважив, що в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 відсутні відомості щодо пільгового характеру роботи, а сааме, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи та відомості про проведення атестації робочого місця. Зазначив, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Для підтвердження пільгового характеру роботи за оспорюваний період, позивачем уточнюючи довідки не надані.
Відповідно до п. 3, 4 Постанови № 18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідач зазначив, що відповідно до трудової книжки та архівної довідки № В-82 від 14.07.2020, виданої Виконавчим комітетом Першотравенської міської ради, позивач працював, зокрема, з 05.06.1997 року по 07.12.1997 року в ДВАТ "Першотравенське" ШБУ № 4". В довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація щодо ліквідації ДВАТ "Першотравенське ШБУ № 4" ВАТ ДХК "Дніпрошахтобуд". У зв`язку з цим, направити документи на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 05.06.1997 року по 07.12.1997 року в ДВАТ "Першотравенське" ШБУ № 4", немає законних підстав. Отже, згідно наданих документів, пільговий стаж позивача за ст. 114 Закону № 1058 складає 24 роки 2 місяці 8 днів (при необхідних 25 років), що не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Також, на думку відповідача, заявлені до відшкодування судові витрати є необгрунтованими та не пропорційними до предмету спору:
- вартість усної консультації адвоката в розмірі 500 грн. протягом 1 (однієї) години є явно неспівмірною зі складністю виконаної роботи та зі складністю справи, та свідчить про завищення часу. В ухвалі суду про відкриття провадження суд також відніс справу до незначної складності;
- в підготовленому адвокатом адміністративному позові відсутні будь-які посилання на судові рішення з аналогічних правових спорів. Це свідчить, що аналіз (вивчення) судової практики, щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 105, фактично не був проведено та не використано під час надання послуг клієнту. Крім цього, зазначено, що перегляд судової практики у відкритих реєстрах України в мережі «Інтернет» не потребує професійних юридичних навичок;
- виконана робота по складенню позовної заяви з ціною 500 грн. є неспівмірною зі складність її підготовки. Складена позовна заява на 7 (семи) аркушах тільки має цитування норм законодавчих та нормативних актів (на другому та третьому аркушах) та не містить жодного аналізу судової практики. Також, адвокатом не зібрано та не долучено до позову жодного нового доказу (документу), крім тих, що надав самостійно клієнт;
- у розрахунку розміру гонорару (винагороди) від 24.07.2020 передбачено, що вартість послуг включає участь в розгляді справи у судовому засіданні, але суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Тому, заявлена до відшкодування сума в розмірі 500 грн. за 1 (одну) годину участі у розгляді справи в судовому засіданні є необгрунтованою.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 липня 2020 року позивачем до відповідача було надано заяву на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно ч.З ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
- з 05.06.1997 року учнем підземного машиніста грничо-виймальних машин на період виробничої практики (наказ №104-к від 05.06.1997р.);
- з 28.07.1997 року переведений на дільницю №3 МГВМ 5р. (наказ № 139-к від 24.07.1997р.);
- з 07.12.1997 року звільнений за власним бажанням (наказ на звільнення відсутній)
В довідці з Єдиного державного реєстру відсутня інформація щодо ліквідації ДВАТ "Першотравенське ШБУ №4" ВАТ ДХК „Дніпрошахтобуд".
У зв`язку з цим направити документи на Комісію з питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду з 05.06.1997р. по 07.12.1997р. у „ДВАТ ШБУ №4" немає законних підстав.
Отже, згідно наданих документів Ваш пільговий стаж за ст. 114 Закону з урахуванням кратності складає - 24 роки 2 місяці 8 днів (при необхідних 25 роках), що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. До пільгового стажу не враховано період роботи з 05.06.1997р. по 07.12.1997р.».
Позивач не погоджується з такою відмовою пенсійного органу, вважає її протиправною та такою, що порушує права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1 зазначеного Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , він працював:
- з 05.06.1997 року учнем підземного машиніста гірнично-виймальних машин на період виробничої практики (наказ № 104-к від 05.06.1997 року),
- з 25.07.1997 року переведений на дільницю № З МГВМ 5р. (наказ № 139-к від 24.07.1997 року),
- з 07.12.1997 року звільнений за власним бажанням (наказ № 154 від 07.12.1997 року).
Таким чином, з трудової книжки позивача вбачається, що останній має стаж роботи з 05.05.1997 року по 07.12.1997 року у ДВАТ «Першотравенськ ШБУ №4 «ВАТ ДХК «Дніпрошахтобуд, відтак, у відповідача були відсутні підстави для не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи позивача.
Суд зазначає, що в даному випадку відсутня необхідність підтвердження наявного трудового стажу через механізм його зарахування за рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка дає можливість встановити характер роботи позивача і є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до стажу роботи спірного періоду роботи в ДВАТ «Першотравенське» ШБУ № 4» - з 05.06.1997 року по 07.12.1997 року, відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними.
Щодо доводів відповідача про відсутність відомостей про ліквідацію ДВАТ «Першотравенське» ШБУ № 4», суд вважає за потрібне зазначити, що наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України відомостей про ліквідацію юридичної особи, зокрема ДВАТ «Першотравенське» ШБУ № 4», не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на пенсію, оскільки така особа жодним чином не впливає на процес ведення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та внесення до нього відповідних відомостей.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2020 року про призначення пенсії на пільгових з урахуванням статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Частиною 1статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Беручи до уваги наведене, виходячи із системного аналізу норм законодавства, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджено квитанцією від 24.07.2020 року.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір належить компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Приписами ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пункті 269 Рішення у справі/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справіІатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. позивачем до матеріалів справи надано: копію договору про надання правової допомоги від 24.07.2020, копію додаткової угоди про надання правничої допомоги від 24.07.2020, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю Серія ЧК №001215, розрахунок розміру гонорару (виногороди), копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 24.07.2020 року на суму 2000 грн.
Як вбачається з Додаткової угоди про надання правничої допомоги від 24.07.2020 року, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (виногороди) за надання адвокатом правничої допомоги, вказаної в Договорі, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Відповідно до розрахунку розміру гонорару (виногороди) від 24.07.2020 року, адвокатом надана правнича допомога наступного характеру:
- усна консультація Клієнта (Позивача) щодо протиправних дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.З ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 1 година * 500 грн. = 500,00 грн.;
- вивчення судової практики щодо протиправних дій Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 1 година * 500 грн. = 500,00 грн.
- складення позовної заяви про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ' пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи 05.06.1997 року по 07.12.1997 року у ДВАТ «Першотравенське ШБУ № 4 «ВАТ ДХК «Дніпрошахтобуд» - * 500,00 грн. = 500,00 грн.
участь в розгляді справи в судовому засіданні - 1 година * 500 грн. = 500,00 грн.
- участь в розгляді справи в судовому засіданні - 1 година * 500 грн. = 500,00 грн.
Так, відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
У даному випадку, керуючись приписами ст. 134 КАС України, суд вважає, що надання консультацій є невід`ємним етапом у підготовці позову.
Тому, витрати на консультацію в розмірі 500 грн. не є неминучими та фактичними та охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову.
Суд зазначає, що факт складання позову включає в себе необхідність опрацювання законодавчої бази та доказів, формування правової позиції та підготовку відповідних документів, а тому, на думку суду, наведені витрати не є неминучими та мають охоплюватися кінцевим результатом виконаної роботи - складанням позовної заяви.
Тому, понесені адвокатом витрати на проведення консультації в загальній сумі 500 грн. не є неминучими, у зв`язку з чим не належать стягненню з відповідача.
Також, суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Тобто, у даному випадку, представник позивача - адвокат Караканова Т.В. участь у судових засіданнях не приймала.
Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, судом враховано, що сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини - не новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала витрат значного часу та коштів.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи представників сторін, враховуючи складність розгляду саме цієї справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат, наявність сталої судової практики з розгляду такої категорії спорів, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову, який є позовом немайнового характеру, і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 1 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи 05.06.1997 року по 07.12.1997 року у ДВАТ «Першотравенське ШБУ № 4 «ВАТ ДХК «Дніпрошахтобуд».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2020 року про призначення пенсії на пільгових з урахуванням статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840,80 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник