Справа № 160/1826/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 160/1826/20

адміністративне провадження № К/9901/30580/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року (колегія у складі суддів Шлай А.В., Кругового О.О., Прокопчук Т.С.)

у справі № 160/1826/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів»

до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради

про визнання протиправною та скасування постанови.

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» звернулося до суду з позовом до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 03.02.2020 № ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75 568,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 (суддя Кадникова В.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020; ухвалено нове рішення про задоволення позову; визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради від 03.02.2020 № ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75 568,00 грн. Стягнено на користь ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 5 885,60 грн.

13.11.2020 Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради подала касаційну скаргу, що 16.11.2020 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права просило скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для відповідача. Погодження та підстава для проведення інспекційного відвідування, передбачена пп. 6 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, були зазначені в направленні на проведення інспекційного відвідування, що було отримано заступником директора позивача, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що у направленні на проведенні інспекційного відвідування відсутня така інформація.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.

З огляду на п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України ця справа належить до справ незначної складності, оскільки предмет позову стосується призначення позивачу пенсії.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. «а» - «г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Відповідно до ст. 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України.

Крім того, для оскарження судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, скаржник повинен вказати підставу (ви), передбачену (і) у пп. «а» - «г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, та належно обґрунтувати необхідність касаційного перегляду судових рішень, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку, що Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради не зазначила у касаційній скарзі підстав для оскарження постанови суду апеляційної інстанції в касаційному порядку з посиланням на конкретний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України та обґрунтувань, визначених п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України. Крім того, скаржник жодним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає винятковість та фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Зважаючи на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради.

Зазначене не позбавляє відповідача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 160/1826/20 повернути скаржнику.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач В.М. Кравчук