Справа № 560/3847/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2020-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3847/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участю:секретаря судового засідання Святецької М.В. позивача: ОСОБА_1 представника позивача: Афадєєва В.В. представника відповідача: Карповича В.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 26.07.2019 року № №, №, №, прийняті щодо ОСОБА_1 , згідно з якими позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів та застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 213688,80 грн. Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 26.07.2019 року №Ф-, згідно з якою у ОСОБА_1 існує недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 126706,14 грн. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.07.2019 року № в сумі 63353,07 грн, прийняте щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій були прийняті податковим органом протиправно на підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2016 по 31.12.2018 року від 08.07.2019 року №0519/22-01-13-03/ НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що у наказі ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.06.2019 року за № 1449, що є первинним документом по відношенню до направлення на перевірку від 20.06.2019 №1957, по суті не зазначено конкретну підставу проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОН ОСОБА_2 , а є лише посилання на загальні правові норми.

Позивач стверджує, що факт використання найманих працівників без належного оформлення трудових відносин підтверджується тільки власними поясненнями платника податків. Крім цього, в акті перевірки простежується явна суперечність, оскільки спочатку було встановлено працю 57 найманих працівників, а вже в подальшому йдеться вже про 49 працівників.

Позивач зазначив, що він жодних письмових пояснень при проведенні перевірки не писав. В зв`язку з психологічним тиском на нього з боку працівника контролюючого органу, він змушений був підписати на його вимогу декілька чистих аркушів паперу формату А4, на яких в подальшому невідомою на даний час особою був дописаний наявний текст так званих "пояснень" та "пояснювальних" від імені ОСОБА_1 ..

Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки рішення прийняті за результатами такої перевірки є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача на адресу суду 16.12.2019 надійшов відзив, в якому останній зазначає, що позапланова виїзна перевірка проводилась відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.06.2019 року № 1449 на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 п.п.78.1.13, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та отриманої інформації від Управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві згідно листів №18069/7/99-99-13-04-02-17 від 06.06.2019 року та №12422/7/99-99-13-04-03-17 від 15.04.2019 року, у яких зазначається про водіїв і транспортні засоби, які протягом 2016-2018 року залучалися платниками податків для міжнародних перевезень.

Відповідач вказує, що на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.13, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.06.2019 № 1449 проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. Оскільки згідно ч. 16 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, тому період перевірки визначений з 01.01.2016.

Вказує, що у позовній заяві платником податків не заперечується факт отримання вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій особисто позивачем 26.07.2019 року, а до суду подано позов 28.11.2019 року.

Положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку, а строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується.

Документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась згідно наказу № 1449 терміном 5 робочих дні, з 24.06.2019 року. Враховуючи те, що 28 червня 2019 року (п`ятниця) припав день Конституції України та є загальнодержавним вихідним, термін перевірки переноситься до 01.07.2019 року, тобто з дотриманням усіх термінів проведення перевірки. Відповідач вказує, що перевіркою використання у діяльності найманих осіб (інших фізичних осіб, що беруть участь у провадженні діяльності) встановлено, що в період з 01.01.2016 по 31.12.2018 ФОП ОСОБА_1 використовував у своїй діяльності працю 57 найманих працівника з яких 49 використовував без належного оформлення трудових відносин. При цьому, відповідач зазначає, що позивач у наданих поясненнях вказував, що "Я, ОСОБА_1 здійснював діяльність з надання послуг вантажного автомобільного транспорту у період з 01.01.2016 по 31.12.2018. У своїй діяльності використовував найману працю згідно трудових договорів. Також у зв`язку з нестачею кадрів, періодично використовував працю осіб, які помилково не відображалися в звітності".

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що у твердженнях відповідача немає чіткої відповіді на питання про те, якими були правові підстави проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з урахуванням положень п. 75.1. ст. 75 та п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідачем не було надано листи Управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві №18069/7/99-99-13-04-02-17 від 06.06.2019 року та №12422/7/99-99-13-04-03-17 від 15.04.2019 року, у яких нібито зазначається про водіїв і транспортні засоби, які протягом 2016-2018 року залучалися платниками податків для міжнародних перевезень, зокрема, тих, які начебто працювали у ФОП ОСОБА_1 .

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача на адресу суду 24.02.2020 надіслав заперечення, в яких зазначив, що обов`язку надання листів ДФС України № 18069/7/99-99-13-04-02-17 від 06.06.2019 року та № 12422/7/99-99-13-04-03-17 від 15.04.2019 року не було. Щодо не роз`яснення платнику податків вимог спи 63 Конституції України. Згідно п. 17.1.6. ПК України, платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок. Під час проведення перевірки платником податків надано відповідні пояснення із додатками, які використанні контролюючим органом. Як вірно зазначено представником позивача, орган державної влади діє в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, однак не зазначив у відповідності до якої норми права, необхідно було роз`яснювати зміст ст. 63 Конституції України. Щодо відсутності дати та адресата на поясненнях, цей факт лише зайвий раз підкреслює, що платник податків самостійно, в довільній формі, як вважав за потрібне надав пояснення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 25.02.2020 клопотання ОСОБА_1 задоволено та призначено почеркознавчу експертизу у справі №560/3847/19.

Згідно ухвали суду від 19.05.2020 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення - поновлено. Зобов`язано ОСОБА_1 надати в судове засідання - достовірні вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 у будь-яких документах, не менше ніж на 5-10 (які можуть знаходитись у різних відомостях, заявах, листах, наказах, договорах, тощо) виконаних до 2019 року; - експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 на 5-10 аркушах паперу; - експериментальні зразки почерку ОСОБА_1 на 5-10 аркушах паперу, текст якого аналогічний за змістом тому, що досліджується.

Ухвалою суду від 09.06.2020 матеріали справи №560/3847/19 вирішено надіслати Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №560/3847/19 зупинено до отримання висновку судової почеркознавчої експертизи.

На підставі ухвали суду від 30.06.2020 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення - поновлено. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що на підставі повідомлень Управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м.Києві, проводилась перевірка позивача, під час якої він надав письмові пояснення в яких зазначив, що використовував неоформлених працівників - водіїв. Пояснення позивачем написані не в присутності ревізора, а були надані вже в готовому письмовому вигляді. На запит про надання документів, позивачем були надані лише письмові пояснення. Під час надання пояснень ОСОБА_1 тиск на нього не здійснювався. Докази про перетин кордону працівників - водіїв на автомобілях позивача під час перевірки не витрибовувались в митних органів.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, а також дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також заперечення на відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ГДРІ відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області Бакальцем Василем Васильовичем проведена позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 08.07.2019 №0519/22-01-13-03/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення норм податкового законодавства, а саме: п. 164.6 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п 171.1 ст. 171, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_1 не сплачувався до бюджету податок на доходи з фізичних осіб під час виплати оподаткованого доходу в сумі 103668,66 грн.; пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частини 5, частини 7, ст.8, частини 2, ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VІ. ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску з сум заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору на суму 126706,14 грн; п.п. 168.2.1 п.168.2, п.п. 168.4.1 п. 168,4 ст. 168, п. 16.1 підрозділу 10 розділ XX "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ Податкового Кодексу в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не сплачував до бюджету військовий збір з найманих працівників на загальну суму 8639,05 грн; п.п."б", "г" п. 176.2 ст. 176 розд. IV, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та "доповненнями, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.6, п.3.7, п.3.11 ст.3 "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на, користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" відповідно до наказу Міністерства Фінансів України № 4 від 13.01.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 за № 111/26556, в результаті чого подано з недостовірними відомостями, та не у повному обсязі, звіт форми 1 ДФ за І - ІV квартали 2016-2018 та не відображено суму податку необхідну до утримання з сум нарахованих даній особі доходів із зазначенням 101 ознаки доходу, що призвело до збільшення податкових зобов`язань платника податку; п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України за № 2755-VІ від 02.12.2010, щодо надання не в повному обсязі документів, щодо ведення документів стосовно працевлаштування найманих працівників; позаплановою виїзною перевіркою встановлено використання праці 49 (сорока дев`яти) працівників без належного оформлення трудових відносин, які були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим ФОП ОСОБА_1 порушено: - ст. 2, ст.3, ст.21, ч.1 ст. 24, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 26.07.2019 №, яким ФОП ОСОБА_1 в зв`язку з порушенням п. 164.6 ст. 164, п. 167.1, ст. 167, п.п. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 196309,91 грн, що складається з податкового зобов`язання в сумі 98628,30 грн, штрафних (фінансових) санкцій в сумі 71360,41 грн та пені в розмірі 26321,20 грн; податкове повідомлення-рішення від 26.07.2019 №, яким ФОП ОСОБА_1 в зв`язку з порушенням п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п. 168.4.1. п. 168.4, ст. 168, п. 16.1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 16358,89 грн, що складається з податкового зобов`язання в сумі 8219,02 грн, штрафних санкцій в сумі 5946,44 грн, пені в розмірі 2193,43 грн; податкове повідомлення-рішення від 26.07.2019 № яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 44.1, п. 44.3, п. 44,5 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в сумі 510 грн (надання не в повному обсязі документів стосовно працевлаштування працівників); податкове повідомлення-рішення від 26.07.2019 №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 розд. 4, п.п. 49.18.2 п.49.18 ст.19 ПК України в сумі 510 грн (подання з недостовірними відомостями та не в повному обсязі звіту форми 1-ДФ за 2016-2018 рр.); податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.07.2019 року №0-, оскільки у ФОП ОСОБА_1 існує недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 126706,14 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.07.2019№, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 1 ч.1 ст. 7, ч.5 ст. 8, ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ в сумі 63353,07 грн.

Не погодившись з такими рішення податкового органу винесеними на підставі висновків Акту перевірки, позивачем подано скаргу до ДПС України.

Відповідно до рішення ДПС України про залишення скарги без розгляду від 13.09.2019 №1783/6/99-00-08-06-01, скаргу в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.07.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 26.07.2019 № залишено без розгляду.

Згідно з рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 11.10.2019 №53741/6/99-00-08-05-04 податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 26.07.2019 року №, №, №, № залишено без змін, а скаргу представника ОСОБА_1 - без задоволення.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішенням, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

При вирішенні спору суд враховує, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) від 02 грудня 2010 року №2755-17.

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Предметом даного позову є правомірність винесення відповідачем оскаржуваних рішень.

Стосовно тверджень того, що відповідач провів перевірку без належних та не підстав, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п.78.1.13, п.78.1, ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав зокрема, у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації.

Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Згідно акту перевірки встановлено, що позапланова виїзна перевірка проводилась відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20.06.2019 року № 1449 на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 п.п.78.1.13, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та отриманої інформації від Управління контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві згідно листів №18069/7/99-99-13-04-02-17 від 06.06.2019 року та №12422/7/99-99-13-04-03-17 від 15.04.2019, у яких зазначається про водіїв і транспортні засоби, які протягом 2016-2018 року залучалися платниками податків для міжнародних перевезень.

Позивач стверджує, що вказані вище листи не були надані відповідачем під час проведення перевірки.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, вказана норма не передбачає обов`язку надавати інші документи, зокрема листи ДФС України № 18069/7/99-99-13-04-02-17 від 06.06.2019 року та № 12422/7/99-99-13-04-03-17 від 15.04.2019.

Стосовно порушення позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України зокрема, щодо надання не в повному обсязі документів, щодо ведення документів стосовно працевлаштування найманих працівників; позаплановою виїзною перевіркою встановлено використання праці 49 (сорока дев`яти) працівників без належного оформлення трудових відносин, які були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим ФОП ОСОБА_1 порушено: - ст. 2, ст.3, ст.21, ч.1 ст. 24, ч.3 ст. 24 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 2 п. 2.2.2.1. акту перевірки зазначено: "Згідно наданого пояснення ФОП ОСОБА_1 встановлено, що в період з 2016 р. - 2018 рік заохочував на виконання послуг по перевезенню вантажу водіїв на одноразових підставах. За їх послуги виплачував кошти, які зазначені у додатку до пояснення.

Суд встановив, що факт використання найманих працівників без належного оформлення трудових відносин підтверджується лише власними поясненнями платника податків, при цьому, податковим органом жодних інших належних доказів на використання позивачем праці 49 працівників без належного оформлення трудових відносин, які були допущені до роботи без укладення трудового договору не надано та не доведено.

Суд встановив, що в письмових пояснень, які підписані ОСОБА_1 та містяться в матеріалах справи , зазначено, що ОСОБА_1 здійснював діяльність з надання послуг вантажного автомобільного транспорту у період з 01.01.2016 - 31.12.2018. У своїй діяльності використовував найману працю згідно трудових договорів . Також у зв`язку з нестачею кадрів, періодично використовував працю осіб, які помилково не відображалися в звітності. Кількість даних осіб за період з 01.01.2016 - 31.12.2018 становить близько 40 чол.

Також, у пояснювальній записці, як додатку до вказаних вище пояснень,зазначено, що ОСОБА_1 вказує, що: "Доводжу до Вашого відома, що виплата за послуги по транспортування вантажів проводилась на дату виконання робіт, та на останню дату, місяця.

Крім того, згідно пояснювальної записки, що додана до пояснень, ОСОБА_1 вказує, що: "Доводжу до Вашого відома, що за період діяльності з 2016 року по 2018 р., я, ОСОБА_1 , заохочував на виконання послуг по перевезенню вантажу водіїв на одноразовій підставі. За ці послуги виплачував кошти.

Ухвалою суду від 24.02.2020 було призначено почеркознавчу експертизу у справі №560/3847/19, на вирішення якої поставлено наступні запитання: 1) Чи виконаний рукописний текст наданих для проведення експертизи "пояснень" (на 1 арк.), які знаходяться в матеріалах справи на сторінці 140 та "пояснювальної" а також "додатків до неї" (на 9 арк.), які знаходяться в матеріалах справи на сторінках 141-149, від імені ОСОБА_1 , самим ОСОБА_1 , або іншою особою?; 2) Чи виконаний рукописний підпис на наданих для проведення експертизи "пояснень" (на 1 арк.), які знаходяться в матеріалах справи на сторінці 140 та "пояснювальної" а також "додатків до неї" (на 9 арк.), які знаходяться в матеріалах справи на сторінках 141-149, від імені ОСОБА_1 , самим ОСОБА_1 , або іншою особою?.

Відповідно до висновку експерта від 24.06.2020 №750/751/20-26 рукописний текст "Пояснення", яке знаходиться в матеріалах справи справи на сторінці 140, "Пояснювальної" та "Додатку до пояснювальної" (на 9 арк.), які знаходяться в матеріалах справи на сторінках 141-149, виконані не ОСОБА_1 .

Підписи від імені ОСОБА_1 у "Поясненні" "Пояснювальній" та "Додатку до пояснювальної", виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, та виконані самим ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи висновок експерта та наявні в матеріалах справи "Пояснення" "Пояснювальну" та "Додатку до пояснювальної" можна зробити висновок, що позивач підписав вказані вище документи, однак сам текст цих документів був складений іншою особою.

При цьому, в позовній заяві та в судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що позивач жодних письмових пояснень при проведенні перевірки не писав, та в зв`язку з психологічним тиском на нього з боку працівника контролюючого органу, він змушений був підписати на його вимогу декілька чистих аркушів паперу формату А4, на яких в подальшому невідомою на даний час особою був дописаний наявний текст так званих "Пояснення", "Пояснювальної" та "Додаток до пояснювальної" від імені ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу відповідача, що вказані документи не містять дати та адресата.

Суд критично оцінює такі висновки зазначені відповідачем у акті перевірки зокрема, щодо використання праці найманих працівників без належного укладення трудового договору, оскільки будь-яких інших доказів, а ніж усні пояснення представника відповідача та "Пояснення", "Пояснювальна" та "Додаток до пояснювальної", текст яких написаний іншою особою, а не ОСОБА_1 , в тому числі документів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення ГУ ДПС в Хмельницькій області не надано.

Також представником відповідача не спростовано та не надано жодних доказів на спростування висновку експерта, а також не доведено факт відібрання пояснень у ОСОБА_1 та не стверджено те, що текст зазначений у "Поясненнях", "Пояснювальній" та "Додатку до пояснювальної" написаний посадовою особою податкового органу зі слів ОСОБА_1 ..

Враховуючи наведене вище, суд вважає акт перевірки є необґрунтованим, оскільки він фактично ґрунтується на припущеннях працівника контролюючого органу та на поясненнях позивача, які він фактично не надавав, які в свою чергу є недопустимими доказами, так як отримані з порушенням вимог Конституції та законів України.

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 26.07.2019 року № №, №, №, прийняті щодо ОСОБА_1 , згідно з якими позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів та застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 213688, 80 грн, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.07.2019 року №Ф-, згідно з якої у ОСОБА_1 існує недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 126706,14 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.07.2019 року № в сумі 63353,07 грн, прийняті на підставі того, що позивачем використовувалась праця осіб без належного оформлення трудових відносин.

Оскільки висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях позивача, які згідно висновку експерта написані іншою особою, а доводи відповідача фактично ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, що свідчить про протиправність рішень та вимоги відповідача щодо збільшення сум грошових зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору, сум єдиного внеску та застосування штрафних санкцій.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2019 року у справі № 808/434/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що "Пояснення", "Пояснювальна" та "Додаток до пояснювальної" фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю, проте допустимих доказів вчинення роботодавцем порушення законодавства про працю податковим органом суду не надано, а вказані вище документи написані іншою особою. Тому суд вважає, що податкові повідомлення - рішення від 26.07.2019 №, №, №, №, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 26.07.2019, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 26.07.2019 прийняті відповідачем протиправно та підлягають скасуванню.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Lelas v. Croatia").

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що позивачем доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечував проти позову, у свою чергу не навів належних та допустимих доказів, що діяв у межах визначених Конституцією України та чинним податковим законодавством України щодо прийняття податкових повідомлень - рішень від 26.07.2019: №, №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 26.07.2019, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 26.07.2019, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, як наслідок приймаючи оскаржені рішення відповідач діяв протиправно, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим адміністративний позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.07.2019 : № №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 26.07.2019, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 26.07.2019 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 26.07.2019 : форми "Д" №, форми "Д" №, форми "ПС" №, форми "ПС" №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 26.07.2019 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.07.2019 року №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4037 (чотири тисячі тридцять сім) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи по адміністративній справі №560/3847/19 в сумі 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23 листопада 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний код - 43142957)

Головуючий суддя О.П. Шевчук