Справа № 340/3079/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3079/20

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області та Державної податкової служби України про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС України у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103 на суму 28320,06 грн., №0-1103 на суму 16764,61 грн., №0-1103 на суму 1788,13 грн. та №0-1103 на суму 1735,97 грн.;

- визнати рішення ДПС України №2764/Б/99-00-06-02-04-09 від 02.07.2020 року, як таке, що прийняте на користь платника податків - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДПС України у Кіровоградській області прийняти нові податкові повідомлення-рішення щодо податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік ОСОБА_1 з урахуванням ставки податку за 1 кв.м для фізичних осіб за кодом (пунктом) 127 «Будівлі нежитлові інші» - 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, визначеної в Додатку І до рішення Сальківської селищної ради від 05.06.2018 №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік».

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що Головним управлінням Державної податкової служби України у Кіровоградській області прийнято спірні податкові повідомлення - рішення, суми податкових зобов`язань в яких є такими, які обраховані не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки застосований невірний коефіцієнт ставки податку на нерухоме майно, зазначеного у рішенні Cальківської селищної ради від 05.06.2018 р. №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селщиної ради на 2019 рік». Крім того позивачка зазначає про те, що рішення на її скаргу про скасування податкових повідомлень-рішень ДПС України надано з порушенням 20 денного терміну, а відтак рішення повинно бути прийняте на її користь.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року адміністративний позов залишено без руху, встановлено строк для усунено недоліків позовної заяви (а.с.62-63).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с.76-77).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року витребувано додаткові докази (а.с.166-167).

Представником Державної податкової служби України надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки рішення ДПС про відмову у задоволенні скарги платника податків не є юридично значимим для платника податків, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки останнього шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право на захист та не створює жодних правових наслідків для позивача (а.с.103-107).

Представником ГУ ДПС в Кіровоградській області також подано відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимоги, оскільки ст.266 ПКУ, з урахуванням ставок на нерухоме майно, визначених у рішенні Сальківської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області від 05.06.2018 №350, платнику податку ОСОБА_1 обчислено податок на нерухоме майно за 2019 рік за нежитлові будівлі за коефіцієнтом 0,5 МПМГ через те, що рішення яким внесені зміни до рішення Сальківської селищної ради в частини визначення розміру ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки після винесення оскаржуваних рішень.

Представником ДПС України також подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення фіскального органу про результати розгляду скарги саме по собі не є юридично значеним для платника податків, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки останнього

Дослідивши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлових будівель за адресами: АДРЕСА_1 загальною площею 1357,3 кв.м.; АДРЕСА_2 загальною площею 803,48 кв.м.; АДРЕСА_3 загальною площею 83,2 кв.м. (а.с.44-48).

ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення від 26.02.2020 року, якими визначено грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №0-1103 в сумі 16746,61 грн., №0-1103 в сумі 1735,97 грн., №0-1103 в сумі 28320,06 грн. (надалі спірні рішення).

Згідно листа Голованівського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області №492 від 30.04.2020 року зазначено про відсутність підстав для скасування податкових повідмлень - рішень, з огляду на їх відповідність вимогам чинному законодавству (а.с.10-11).

Листом Голованівського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області та № 547 від 15.05.2020 року зазначено про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень - рішень, а також про те, що заява про можливість зарахування 10456,11 грн. на рахунок податку на нерухоме майно з рахунку орендної плати за землю знаходиться на розгляді до 27.05.2020 року.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивачка звернулась до ДПС України із скаргою, на яку рішенням про результати розгляду скарги №2764/Б/99-00-06-02-04-09 від 02.07.2020 року залишено без задоволення (надалі спірне рішення щодо розгляду скарги, а.с.16-19).

Правомірність та законність винесення спірних рішень є предметом спору, переданим на вирішення адміністративного суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 265.1 ст. 265 та пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України (надалі ПК України) передбачено, що податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, специфіка якого полягає в тому, що такий податок встановлюють місцеві ради відповідно до вимог та в межах, визначених ПКУ.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їхніх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке має наслідком зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набуває чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктом 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1статті 261 ПК України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Об`єктами житлової нерухомості є: житловий будинок (садового типу і багатоквартирний); прибудова до житлового будинку; квартира; котедж; кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах; садовий будинок; дачний будинок (пп. 14.1.129 ПК України).

До об`єктів нежитлового фонду відносяться: будівлі готельні; будівлі офісні; будівлі торговельні; гараж; будівлі промислові та склади; будівлі для публічних виступів (казино, гральні будинки); господарські (присадибні) будівлі; допоміжні (нежитлові) приміщення - це сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні. трансформаторні підстанції тощо: інші будівлі (пп. 14.1.129-1 ПК України).

Типи об`єктів нерухомості, з метою оподаткування податком на нерухомість, визначаються відповідно до статті 17 ПКУ на підставі оригіналів документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти, а "також на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Так, фізичні особи у 2020 році сплачують податок на нерухоме майно за базовий податковий (звітний) період - 2019 рік із застосуванням минулорічних ставок і пільг та з урахуванням мінімальної зарплати у розмірі 4173 грн., встановленої на 2019 рік.

Рішенням Сальківської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області від 05.06.2018 №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік» встановлені ставки на 2019 рік, які відображені в Додатку 1 доданого рішення (а.с.123-131).

Відповідно до класифікації будівель і споруд та ставок податку за 1 кв.м для фізичних осіб за кодом (пунктом) 11 «Будівлі нежитлові» встановлена ставка 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

У пункті 1 рішенням Сальківської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області від 13 квітня 2020 року №611 «Про виправлення технічної помилки, допущеної в рішення селищної ради від 05 червня 2018 року №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік» зазначено про виправлення технічної помилки, допущеної в додатку 1 рішення селищної ради від 05 червня 2018 року №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік» код 2 пункту 12 будівлі нежитлові виклавши його в наступній редакції, згідно з додатком 1 (http://salkove.gaivoron.org.ua/, а.с.149).

Так за своїм змістом Додаток 1 до рішення селищної ради від 05 червня 2018 року №350 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік» містить в собі розмежування за видами нерухомого майна, зокрема, пункт 11 «Будівлі житлові» із переліком за видами 111-1130.9; пункт 12 «будівлі нежитлові» за видами 121-1274.5. При цьому пункт 12 складається із підпунктів (які також поділяються на підпункти) 121 «готелі, ресторани та подібні будівлі», 122 «офісні приміщення», 123 «будівлі торговельні», 124 «будівлі транспорту та засобів зв`язку», 125 «будівлі промислові та склади», 127 «будівля для публічних виступів, закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення», 127 «будівлі нежитлові інші».

Позивач на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2020 року надав копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна, за яке здійснено нарахування податку на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_1 загальною площею 1357,3 кв.м.; АДРЕСА_2 загальною площею 803,48 кв.м.; АДРЕСА_3 загальною площею 83,2 кв.м.

Дослідивши зміст вищеописаних договорів, суд констатує про відсутність опису нерухомого, яке б можливо було віднести до того чи іншого підпункту виду нерухомого майна, при цьому відповідачем також не ідентифіковано зазначені об`єкти нерухомого майна за видами.

Водночас нерухоме майно, власником якого є позивачка підпадає під визначення майна, наведеного у пункті 127 «будівлі нежитлові інші», оподаткування яких проводиться за ставкою 0,05%.

Тобто, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, які належать ОСОБА_1 та які знаходяться в межах населеного пункту Сальківської селищної ради на 2019 рік становить: 1676,46 грн. (4173 грн. х 0.05% х 803,48 кв.м); 173,60 грн. (4173 грн. х 0.05% х 83,2 кв.м); 2832,01 грн. (4173 грн. х 0.05% х 1357,30 кв.м); 178,81 (4173 грн. х 0,05% х 85,7 кв.м.).

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що ГУ ДПС у Кіровоградській області неправомірно визначено грошові зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно за ставкою 0,5 відсотка використовуючи код 12 «Будівлі нежитлові», замість 0,05 відсотка розміру мінімальної заробітної плати зазначеному у код 127 «Будівлі нежитлові інші», встановленого рішенням Сальківської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області № 350 від 05 червня 2018 року.

У відзиві на позов відповідачем не було конкретизовано та розмежовано за яким видом нежитлових приміщень класифіковане нерухоме майно позивачки, з огляду на рішення Сальківської селищної ради. При розгляді даної справи відповідачем також не надано доказів, що податок на нерухоме майно, що належить позивачці, має бути обрахований в розрізі видів об`єктів нерухомого майна. Отже відповідачем безпідставно при визначені грошового зобов`язання застосована ставка 0,5 відсотка, що призвело до завищення податкових зобов`язань визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд зазначає, що позивачкою вживались передбачені чинним законодавством дії, а саме до відповідача було подано заяву для виправлення даних розбіжностей, за результатами розгляду якої отримано відмови. Крім того, єдиною підставою для залишення скарги позивачки без задоволення, зазначеною у відповіді ДПС України є посилання на несвоєчасне отримання податковим органом від Сальківської селищної ради рішення про внесення змін щодо ставок розміру оподаткування.

Така підстава для відмови у задоволенні скарги, як на думку суду є непереконливою та такою, що не ґрунтується на нормах Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже у разі неможливості визначити вид об`єкту нерухомого майна, а також у зв`язку із зміною розміром ставок податку на нерухоме майна, відповідач повинен був усі ці обставини трактувати на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовна вимога про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби України у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103, №0-1103, №08-1103 та №08-1103 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до другого пункту частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно другого пункту частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Позивачка, звертаючись до суду просить суд скасувати спірні податкові повідомлення - рішення, натомість належним способом захисту порушеного права є визнання протиправними та скасування спірних рішень частково.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним рішення ДПС України, суд зазначає наступне.

Позивачка у позові посилається на порушення строків розгляду скарги платника податків, оскільки відповідь скаргу, яка була зареєстрована ДПС України за вх. №607/ДЗН від 12.05.2020 року та доповнення до скарги за вх.Б/766/ДЗН від 02.06.2020 року була надана ДПС від 02.07.2020 р. №2764/Б/99-00-06-02-04-09, тобто відповідь була надана поза межами 20 денного строку.

Суд відхиляє доводи позивачки як безпісдтаві, оскільки з 29 травня 2020 року відповідно до Закону України від 13 травня 2020 року №591 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього ПК України (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершуємся .дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з кетою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОVID-19, та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

З першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору (абзаци другий, третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Порядок та особливості оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлені в пункті 56.23 цієї статті.

Так, відповідно до положень підпунктів 56.23.1 та 56.23.2 пункту 56.23 скарга на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 1 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг, яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Згідно з пунктом 13 цього Порядку за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; залишає скаргу без розгляду.

Аналіз норм статті 56 ПК України, пунктів 2, 25, 26 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної, пунктів 1, 13 Порядку розгляду скарги свідчить, що процедура адміністративного оскарження рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН є різновидом досудового порядку вирішення спору. Рішення комісії центрального рівня про залишення скарги платника без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної без змін, не є юридично значимим для платника, оскільки саме по собі не породжує для нього настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскаржене у даній справі рішення ДПС про залишення скарги позивачки без задоволення прийнято ДПС України, у межах її повноважень, у спосіб та строк, що установлені чинним законодавством. Водночас, це рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивачки, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 07.02.2020 року у справі №826/11086/18. У цій постанові Верховний Суд вказав, що у разі відмови платнику податку на додану вартість в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних належним способом захисту порушеного права в судовому порядку є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та, як наслідок, зобов`язання відповідного контролюючого органу вчинити дії щодо реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено строку розгляду скарги позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання рішення Державної податкової служби України №2764/Б/99-00-06-02-04-09 від 02.07.2020 року, як таке, що прийняте на користь платника податків - ОСОБА_1 - задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняти нові податкові повідомлення - рішення, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1.1 ПК України визначено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністрування податків шляхом винесення податкових повідомлень - рішень належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у частині зобов`язання відповідача прийняти податкові повідомлення - рішення, з огляду на безпідставність та необґрунтованістю такої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір за чотири позовні вимоги в сумі 4204 грн. (а.с.59, 72а).

На підставі викладеного, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на оплату судового збору у сумі 3026,88 грн. (а.с.2):

- 756,72 грн. (840,80 - 1676,46 х 840,80/ 16764,61);

- 756,72 грн. (840,80 - 173,60 х 100% /1735,97);

- 756,72 грн. (840,80 - 28320,01 х 100% / 2832,01);

- 765,72 грн. (840,80 - 178,81 х 100% / 1788,13).

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006; код в ) та Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; код в ) про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103 в частині визначення суми податкового зобов`язання в розмірі 15088,15 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103 в частині визначення суми податкового зобов`язання в розмірі 1563,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103 в частині визначення суми податкового зобов`язання в розмірі 25488,05 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 26.02.2020 №0-1103 в частині визначення суми податкового зобов`язання в розмірі 1609,32 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3026,88 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук