Справа № 380/7497/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року справа №380/7497/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу належної щомісячної надбавки до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком;

-зобов`язати відповідача провести перерахунок надбавки позивачу відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком з 05.05.2018 та виплатити належні доплати, проводити їх у подальшому до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну чи припинення таких виплат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є особою, яка визнана реабілітованою, що підтверджується посвідченням реабілітованого серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, згідно з яким позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». 26.08.2020 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила провести нарахування підвищення до пенсії за п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач листом від 02.09.2020 №5988-6485/Ж-03/1300/20 відмовив в задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №32 від 26.08.2020 проведено перерахунок стажу, відповідно до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано у потрійному розмірі період відбування покарання у вигляді виселення на спецпоселення з 31.08.1949 по 30.06.1958, а з 05.05.2018 підстав для перерахунку пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком немає. Позивач не погоджується з такою позицією органу пенсійного фонду України та вважає, що оскільки є особою, яка є потерпілою від політичних репресій та є членом сім`ї, яку було примусово переселено, що підтверджується відповідним посвідченням, тому згідно даного закону має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою від 06.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справирекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

На виконання вказаної ухвали до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №32 від 26.08.2020 проведено перерахунок стажу, відповідно до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано у потрійному розмірі період відбування покарання у вигляді виселення на спецпоселення з 31.08.1949 по 30.06.1958, з 05.05.2018. Крім того, з 05.05.2018 розмір пенсійної виплати позивачка розраховано від страхового мтажу 61рік 13днів (в т.ч. період виселення на спец поселення згідно із довідкою Управління МВС України у Львівській області від 12.01.2000 №4/5-10609-Л за період з 31.08.1949 по 30.06.1958 зараховано в потрійному розмірі). З 18.09.2018 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №32 від 26.08.2020 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20, проведено перерахунок підвищення пенсії у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно з п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому з 05.05.2018 підстав для перерахунку пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком немає. Представник відповідача зазначив, що пенсійне забезпечення ОСОБА_1 здійснюється відповідно до чинного законодавства та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інших заяв до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі з питань призначення та перерахунку пенсій №27 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України та одержує пенсію за віком з 24.02.1990.

Яворівською районною радою 27.10.1994 позивачці видано посвідчення серія НОМЕР_2 , згідно якого вона набула офіційного статусу реабілітованої та потерпілої від політичних репресій на Україні.

Відповідно до довідки Управління внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 12.01.2000 № 4/5-10609-Л, зокрема, ОСОБА_1 (позивач), 1935 року народження, 31.08.1949 виселена із села Березівка Радехівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР, як член сімї учасника ОУН на спецпоселення з конфіскацією майна в Амурську область, з якого звільнена в 1958році. На підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

На підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» позивач реабілітована.

ОСОБА_1 02.01.2020 звернулася до Яворівського відділу обслуговування управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо зарахування до трудового стажу у потрійному розмірі часу перебування відбування покарання у засланні.

Листом Яворівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №01/Ж-01/30 від 10.01.2020 повідомив, що підпунктом 2 пункту 4 постанови КМ України від 16.08.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом примусово переселені, підвищення проводиться в розмірі - 43,52грн. Згідно з ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не передбачається зарахування стажу роботи у потрійному розмірі.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20 адміністративний позов задоволено повністю. задоволити повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку стажу періоду заслання, як особі, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання), у відповідності до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок стажу, відповідно до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувати у потрійному розмірі період відбування покарання у вигляді виселення на спецпоселення з 21.08.1949 по 1958, з 05.05.2018 року та здійснювати відповідні виплати.

Рішення суду набрало законної сили 11.08.2020.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №32 від 26.08.2020 проведено перерахунок стажу, відповідно до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано у потрійному розмірі період відбування покарання у вигляді виселення на спецпоселення з 31.08.1949 по 30.06.1958, з 05.05.2018.

З 05.05.2018 розмір пенсійної виплати позивачка розраховано від страхового мтажу 61рік 13днів (в т.ч. період виселення на спец поселення згідно із довідкою Управління МВС України у Львівській області від 12.01.2000 №4/5-10609-Л за період з 31.08.1949 по 30.06.1958 зараховано в потрійному розмірі). Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача становить 3138,90грн.

З 18.09.2018 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №32 від 26.08.2020 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі №380/747/20, проведено перерахунок підвищення пенсії у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно з п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розмір пенсії виплати позивача склав 3458,38грн.

Позивач 26.08.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком з 05.05.2018.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 02.09.2020 №5988-6485/Ж-03/1300/20 відмовив в задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що з 05.05.2018 підстав для перерахунку пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком немає.

Не погоджуючись із такою позицією відповідача та його відповіддю, вважаючи ці дії протиправним та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В абз. 1 ст.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) зазначено «вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII) реабілітованими визнаються особи: які до 24.08.1991 були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24.08.1991 були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 ст.3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24.08.1991 за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24.08.1991, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Статтею 4 Закону №962-XII передбачено «поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей».

Згідно з пунктом 2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Згідно з пунктом «г» ч.1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 №654 установлено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40грн, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52грн.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум, відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV, застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону №1058-IV.

Разом з тим, ст.28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Саме така правова позиція в подібних правовідносинах сформована Верховним Судом в постановах від 10.10.2018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 та п. «г» ч.1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Управління внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 12.01.2000 № 4/5-10609-Л позивач визнана реабілітованою та відповідно до посвідчення від 27.10.1994 серії НОМЕР_2 , виданого Яворівською районною радою, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачка є особою, яка необґрунтовано зазнала політичні репресії і згодом була реабілітована, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність ОСОБА_1 права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком.

Отже, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні підвищення пенсії позивачу як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому пунктом «г» ст.77 Закону №1788-XII із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону №1058-IV та не виплата вказаного підвищення пенсії, є протиправними.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті підвищення пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Даючи оцінку діям відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому п.«г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком з 05.05.2018, суд дійшов висновку, що вони не відповідають критеріям, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України до такого роду дій, тому їх слід визнати протиправними, задовольнивши позовні вимоги в частині оскарження таких.

З метою належного та ефективного захисту прав позивача, керуючись п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення другої позовної вимоги шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» ч.1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 05.05.2018.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Щодо судового збору, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий відповідно до ст.139 КАС України, поверненню позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 належної щомісячної надбавки до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок надбавки ОСОБА_1 відповідно до п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком з 05.05.2018 та виплатити її.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.