Справа № 380/7157/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7157/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Ніжинська Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, з вимогами: стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут 55959,77 грн. витрат пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Ухвалою суду від 09.09.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 05.10.2020 за вх. № 50647 на виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 06.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Згідно з вимогами ч.3 ст.171 КАС України судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача.

Відповідно до отриманої відповіді, відповідач зареєстрований за тією ж адресою, що і зазначена в позовній заяві.

Суд повторно направив ухвалу суду від 06.10.2020 про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача.

12.11.2020 за вх. № 59498 від відповідача на адресу суду надійшла заява про уточнення суми, яка підлягає до відшкодування позивачем.

19.11.2020 з-а вз. № 61689 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі, а саме на остаточну суму до сплати 51 959,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2015 між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут генерала-майора Міночкіна А.І. та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався в добровільному порядку у разі дострокового розірвання контракту сплачувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, відтак, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Військовому інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 02.01.2020 (по особовому складу), у зв`язку з достроковим розірванням контракту, та як такого, що вислужив встановлений строк строкової служби направлено на військовий облік до Стрийського об`єднаного міського військового комісаріату Львівської області. Також зазначає, що позивач в якості досудового врегулювання спору надіслав ОСОБА_1 претензію, проте відповідач у повному обсязі не погасив заборгованість. Зазначає, що заборгованість у розмірі 51 959,77 грн. до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання призначене на 19.11.2020 не забезпечив явку уповноваженого представника, визнав позовні вимоги у заяві від 19.11.2020 з-а вз. № 61689.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив таке:

01.08.2015 між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут генерала-майора Міночкіна А.І. та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу про таке: курсант ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема: проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с.18-19).

01.08.2015 наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по стройовій частині) №151 нижчепойменованих осіб, які успішно склали вступні іспити наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по особовому складу) від 31.07.2015 №25 зараховано курсантами першого курсу денної форми навчання, з 01.08.2015 зараховано списки особового складу інституту відповідно до пункту 1 статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через відповідні військові комісаріати прийняті на військову службу (навчання), призначено на посади курсантів та присвоєно військові звання «солдат». З 01.08.2015 зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 01.08.2015, зокрема, ОСОБА_1 - Стрийський об`єднаний міський військовий комісаріат Львівської області (а.с.13).

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут № 314 від 28.12.2019, солдата ОСОБА_1 , курсанта курсу 252 навчальної групи факультету інформаційних технологій, відраховано з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації .

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 02.01.2020 (по особовому складу), у зв`язку з достроковим розірванням контракту, та як такого, що вислужив встановлений строк строкової служби направлено на військовий облік до Стрийського об`єднаного міського військового комісаріату Львівської області.

З 02.01.2020 знято з всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 03.10.2020. Вирішено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" кошти на відшкодування утримання в інституті стягнути встановленим порядком в сумі 74 959 грн. 77 коп. (а.с. 14).

Як вбачається з контракту, копія якого міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 зобов`язався в добровільному порядку у разі дострокового розірвання контракту сплачувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації (а.с.8) .

Згідно розрахунку витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта 5 курсу 251 навчальної групи солдата ОСОБА_1 з 01.08.2015 по 02.01.2020 становила 74 959,77 грн.

Також зазначає, що позивач в якості досудового врегулювання спору надіслав ОСОБА_1 претензію про сплату заборгованості до 12.08.2020, проте відповідач у повному обсязі не погасив заборгованість.

Відповідачем ОСОБА_1 не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 51 959,77 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

У зв`язку з відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Публічно-правовим вважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міноборони, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

Оскільки спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17 та від 04 грудня 2019 року у справі № 185/7167/18.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.06 2013 №509-р "Про утворення Державного університету телекомунікації", наказу Міністерства освіти і науки України від 30.07.2013 №1049 "Про утворення Державного університету телекомунікації", спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 08.08.2013 №1134/543 "Щодо особливостей діяльності Державного університету телекомунікації", наказу начальника Військового інститут від 01.10.2013 № 195, Військовий інститут телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" (далі ВІТІ НТУУ "КПІ") було перейменовано у Військовий інститут телекомунікації та інформатизації Державного університету телекомунікацій (далі - ВІТІ ДУТ).

У подальшому у Військовому інституті відбулась реорганізація згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2015 №94 "Про реорганізацію та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів", спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 04.06.2015 №252 590 "Про заходи щодо реорганізації та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів", наказу начальника Військового інститут від 02.06.2015 №107 ВІТІ ДУТ перейменовано у Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації (далі - ВІТІ). Отже, ВІТІ є правонаступником ВІТІ НТУУ "КПІ" та ВІТІ ДУТ.

Відповідно до Указу Президента України від 15.12.1999 №1752/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади" та Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади" до системи органів державної влади належать Кабінет Міністрів України, міністерства, комітети, агентства, служби, адміністрації, департаменти, управління, палати, фонди, інспекції, бюро та інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", Указу Президента України № 888/97 від 21.08.1997 "Про затвердження Положення про Міністерство Оборони України" та вказаного Положення про Міністерство оборони України, є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення, вжиття державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництво Збройними Силами України їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

Відповідно до п.п. 18, 20 цього Положення Міністерство оборони України утворює, реорганізує і ліквідує у встановленому порядку підприємства, установи, організації, контролює їх діяльність та керує економічною та фінансовою роботою в Збройних Силах України.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у Збройних Силах України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999) надано повноваження виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Також, як зазначено у ст. 13 Закону України "Про оборону України", Збройні Сили України організаційно складаються з військових об`єднань, з`єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

Відповідно до пункту 3) частини першої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина друга статті 24 Закону №2232-XII).

Відповідно до статтею 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Як визначено в частині десятій статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 25 Закону №2232-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову №964 від 12.07.2006, відповідно до якої затвердив Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі Порядок №964). Згідно з пунктом 1 цього Порядку, такий визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Пунктами 3-4 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі Порядок №964) визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п. 3 вказаного Порядку №964, Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Згідно п. 2.3 вказаного Порядку, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу.

Спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, отже у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог ст.19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12.12.2018 у справі №804/285/16, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №461/5577/15-ц від 31.10.2018 у справі №820/5761/15.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 02.01.2020 (по особовому складу), у зв`язку з достроковим розірванням контракту, та як такого, що не вислужив встановлений строк строкової служби направлено на військовий облік до Стрийського об`єднаного міського військового комісаріату Львівської області. З 02.01.2020 знято з всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 03.10.2020. Вирішено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" кошти на відшкодування утримання в інституті стягнути встановленим порядком в сумі 74 959 грн. 77коп.

Відповідно до пункту 1 контракту від 01.08.2015 передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язався в добровільному порядку у разі дострокового розірвання контракту сплачувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації (а.с.8) .

Відповідач звільнився зі служби в поліції з підстав, передбачених пунктом 7 ч.1. ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» не відпрацювавши трьох років, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок з відшкодування позивачу витрат, здійснених на його професійне навчання.

Суд зауважує, що позивачем складено загальний розрахунок витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта 5 курсу 251 навчальної групи солдата ОСОБА_1 з 01.08.2015 по 02.01.2020 становила 74 959,77 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Проте, доказів сплати вказаної суми витрат, станом на день звернення позивача із даним позовом та на день розгляду справи, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи вище викладене, відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати понесені у зв`язку утриманням у закладі, у якому проходив військову службу.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка підстав та черговості погашення боргу, встановлених чинним законодавством України, тощо.

При цьому, питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 у справі №821/381/17 та від 22.08.2018 у справі №820/1878/16.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідачем 19.11.2020подано заяву про визнання позовних вимог про стягнення суми заборгованості у розмірі 51 959 (п`ятдесят одні тисячу дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп.

Враховуючи те, що Військовий інститут телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут є складовою частиною Збройних Сил України , підпорядкований Міністерству оборони України, перебуває на утриманні державного бюджету, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників вищого навчального закладу, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялись з державного бюджету і були витрачені на їх утримання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати зазначені витрати на його утримання за період навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут з 01.08.2015 по 02.01.2020 року у розмірі 51 959 (п`ятдесят одні тисячу дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу 51 959 (п`ятдесят одні тисячу дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп. в повному обсязі на момент розгляду справи.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду цієї справи, позивач витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не поніс, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ :
Адміністративний позов Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Військового інституту телекомунікацій та інформації ім. Героїв Крут (01011, м. Київ-11, вул. Московська,45/1; ) 51 959 (п`ятдесят одні тисячу дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп. витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2020 року.