Справа № 360/4051/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

16 листопада 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4051/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989;

- зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області включити в трудовий стаж період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989.

В обґрунтування позову зазначено, що з 04.09.2020 відповідачем призначено пенсію позивачу, але при визначені пенсії не зараховано період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.08.1983 здійснені виправлення з порушенням п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України наказом від 29.07.1993р. № 58, а саме: запис про дату звільнення виправлено. Але відповідачем не взято до уваги, що було зроблено запис від 05.06.1989, мовою оригіналу: «Испр. Верить ОК» та поставлена печатка.

Для підтвердження стажу роботи період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989 позивачем було надано відповідачу довідки, які не взято до уваги у зв`язку з тим, що Трест «Донбастрансбуд» знаходиться на окупованій території у м. Донецьк, у зв`язку з цим надані довідки про підтвердження спірного періоду роботи, на думку відповідача, не мають законних підстав.

Позивач вважає дії відповідача щодо не врахування до його трудового стажу періоду роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989 протиправними, що порушують його право на отримання пенсії в більшому розмірі.

Ухвалою суду від 22.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 18-19).

05.11.2020 від Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 24-29), в якому останній заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

14.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою в формі № 10 під № 2665/454, про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІУ. Заяву та документи прийнято 14.09.2020, про що свідчить розписка-повідомлення.

Разом із заявою позивач надав такі документи: довідку РНОКПП, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт НОМЕР_2 , трудову книжку НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 103/3, №31, документи про стаж, що визначені Порядком № 637 - № 103/1, № 103/2, № б/н, № 662, № 663.

Одночасно з заявою про призначення пенсії 14.09.2020 позивач надав відповідачу власноруч написані заяви, у яких просив при призначенні пенсії:

не враховувати до загального стажу період проходження військової служби з 16.11.1979 по 24.12.1981 доки до управління не надійдуть підтверджуючи документи;

в заробітній платі неповні місяці зараховувати як повні.

За розрахунком стажу тривалість стажу позивача складає 35 років 08 місяців 23 дні.

Рішенням відповідача від 21.09.2020 № 09 позивачу з 04.09.2020 призначено пенсію в сумі 2 947 грн 54 коп.

До загального страхового стажу позивача не зараховано періоди:

- з 16.11.1979 по 24.12.1981 - період проходження військової служби, адже запис під номером 3 у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , заповненої 19.01.1982 виконаний з порушенням вимог Інструкції № 58, що кореспондується з вимогами Інструкції № 162, а саме: в записі про демобілізацію використано чорнила різного кольору. На виконання приписів абзацу четвертого пункту 3.3 розділу III Порядку № 22-1 щодо надання допомоги особам, що звертаються за призначенням/перерахунком пенсії, в одержані відсутніх документів для призначення пенсії 14.09.2020 відповідачем направлено запит № 1241-21-8/4511 до Рубіжансько-Кремінського ОМВК щодо надання довідки про період проходження позивачем військової служби;

- з 14.12.1984 по 15.06.05 або по 05.06.1989 - період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд». У записі без номеру на сторінці 4 порушено вимоги пункту 2.9 Інструкції № 162, а саме: друга графа містить запис про дату звільнення позивача з роботи 15.06.05 нижче 05.06.1989. У графі чотири внесено запис про звільнення Пр. 37-к от 05.06.89. Тобто друга графа містить два записи про дату, місяць рік звільнення (15.06.05 або 05.06.1989). Натомість за приписом Інструкції № 162 запис при звільненні вноситься в день звільнення і повинен точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже в графі 3 мало бути написано: «Запис за № таким-то недійсний» та внесено новий запис. Відповідно до абзаців другого та третього 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Починаючи з 01.01.2004 та по 31.08.2020 відповідач врахував позивачу періоди роботи на підставі довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Відомості про спірний період з 14.12.1984 по 15.06.05 або по 05.06.1989 форма ОК-5 позивача не містить. Разом з тим, 14.09.2020 позивач надав відповідачу заяву, якою для підтвердження стажу просив долучити довідки від 17.01.2020 № 13.22/31, № 13.22/32 та № 13.22/33. Зазначені довідки видано позивачу Адміністрацією міста Дебальцеве Донецької Народної Республіки щодо підтвердження періоду роботи з 14.12.1984 по 06.06.1989 в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд».

Через те, що міста Луганськ, Донецьк, Дебальцеве знаходяться на території, на якій органи державної влади, тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідач не може надати позивачу допомоги у витребувані довідок, які б підтвердили періоди роботи позивача в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд».

Листом від 02.10.2020 № 1241-31-8/5405 відповідач повідомив позивачу про:

- призначення пенсії за віком з 04.09.2020;

- про не зарахування періоду військової служби;

- про не зарахування періоду роботи з 14.12.1984 по 05.06.1989;

- про не врахування довідок від 17.01.2020 № 13.22/31, № 13.22/32 та № 13.22/33 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595;

- про направлення запиту до Рубіжансько-Кремінського ОМВК щодо проходження військової служби.

Позивач лист відповідача від 02.10.2020 № 1241-31-8/5405 отримав особисто 06.10.2020, про що свідчить с особистий підпис на копії відповідача.

30.09.2020 відповідач отримав відповідь Рубіжансько-Кремінського ОМВК від 23.09.2020 № 4/3376, якою проінформовано про дійсність військового квитка позивача. 06.10.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про до призначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів. Заяву прийнято 06.10.2020 та зареєстрованою в формі № 10 під № 2957/520, про свідчить розписка-повідомлення.

До заяви від 06.10.2020 позивач додав військовий квиток НОМЕР_4 . За розрахунком стажу (Індивідуальний перерахунок: допризначення. Стаж для розрахунку. ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплата Пенсії) тривалість стажу позивача складає 37 років 08 місяців 01 день.

Рішенням відповідача від 07.10.2020 № 09 позивачу з 04.09.2020 призначено пенсію в сумі 3 147 грн 59 коп.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 22,23).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с. 8,9).

14.09.2020 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, встановленого зразка. До заяви було додано: паспорт НОМЕР_2 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудові книжки НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 103/3, № 31, документи про стаж №№ 663, 662, 103/1, 103/2, б/н, інші документи (а.с. 36 зв- 37).

Разом з заявою про призначення пенсії, 14.09.2020, позивач надав відповідачу власноруч написані заяви, у яких просив при призначенні пенсії: не враховувати до загального стажу період проходження військової служби з 16.11.1979 по 24.12.1981 доки до управління надійдуть підтверджуючи документи; в заробітній платі неповні місяці зараховувати як повні (а.с. 46 зв - 47).

Згідно із протоколом призначення пенсії ОСОБА_1 призначено виплату пенсії з 04.09.2020 (а.с. 31 зв.). До загального трудового стажу не включені періоди роботи з 14.12.1984 по 05.06.1989 та період військової служби 16.11.1979 по 24.12.1981.

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії загальний стаж ОСОБА_1 складає 35 років 08 місяців 23 дні (а.с. 32).

Листом від 02.10.2020 № 1241-31-8/5405 відповідач повідомив позивачу, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989 оскільки виправлення в трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.08.1983 здійснені з порушенням п. 2.10 Інструкції про порядок трудових книжок працівників, а саме: запис про дату звільнення виправлено. Довідками підприємств підтвердити стаж неможливо, оскільки підприємства знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також до страхового стажу не зараховано період військової служби, оскільки у військовому квитку в записі про демобілізацію використані чорнила різного кольору. Управлінням зроблено запит до Рубіжансько - Кремінського ОМВК щодо надання довідки про період проходження військової служби (а.с. 10, 53).

06.10.2020 позивач звернувся до управління з заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів до якої додав військовий квиток НОМЕР_4 (а.с. 59, 60).

Листом від 23.09.2020 № 4/3376 Рубіжансько - Кремінський об`єднаний військовий комісаріат повідомив управління, що у військовому квитку ОСОБА_1 на сторінці, де вказано строки служби виправлення відсутні, військовий квиток вважається дійсним (а.с. 60 зв.).

Відповідно до витягу з ППВП ПФУ, позивачу враховано до загального страхового стажу період військової служби, загальний стаж склав 37 років 08 місяців 1 день, проведено перерахунок пенсії (а.с. 54-55).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія по інвалідності.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у ній. При цьому значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Аналіз вищезазначених положень свідчить про те, що для призначення пенсії за віком за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей щодо стажу роботи. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відтак чинне законодавство передбачає необхідність підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виключно у разу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Так, трудова книжка позивача НОМЕР_1 щодо спірного періоду роботи в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» містить наступні записи:

- запис від 14.12.1984 зарахований трактористом 5 розряду, наказ № 73 від 14.12.1984;

- запис від 05.06.1989 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, наказ № 37 від 05.06.1989, при цьому вказаний запис містить виправлення, а саме: друга графа містить запис про дату звільнення позивача з роботи 15.06.05 (перекреслена) нижче 05.06.1989. Вказані записи скріплені печаткою підприємства. У верхньому лівому куті четвертої сторінки трудової книжки міститься запис «Испр. на 05.06.1989 верить», скріплений печаткою підприємства (а.с. 11 зв.).

В даному випадку відомості про прийняття на роботу позивача наявні в трудовій книжці, не мають будь-яких недоліків, з огляду на що повноцінно підтверджують факт роботи позивача на зазначеній посаді в підприємстві будівельно-монтажний поїзд № 388 треста «Донбастрансбуд».

Відтак, факт наявності стажу роботи на вказаному підприємстві підтверджується трудовою книжкою.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 2.6, 2.9 Інструкції, визначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Трудовою книжкою позивача підтверджено, що запис про звільнення та запис про виправлення містить відомості щодо посади особи якою внесено відповідний запис, її підпис, печатку підприємства.

Разом з тим для підтвердження спірного періоду роботи позивачем надані архівні довідки від 17.01.2020 №№ 13.22/31, 13.22/32, 13.22/33, якими підтверджено, що ОСОБА_1 працював в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989, вказані довікди видані адміністрацією міста Дебальцеве «Донецкой народной республики» (а.с. 13-15).

Проте відповідачем вказані довідки не були взяті до уваги з огляду на те, що видані організацією, яка знаходиться на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Посилання відповідача на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

З наведених підстав суд вважає, що відповідачем неправомірно не взято до уваги інформацію, що міститься в архівних довідках, наданих позивачем для підтвердження наявного трудового стажу, які видані архівними установами «Донецкой народной республики».

Відтак наданими позивачем для призначення пенсії документів підтверджено факт роботи останнього на посаді тракторитса 5 розряду в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» з 14.12.1984 по 05.06.1989.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач підчас розгляду заяви про призначення пенсії позивачу допустився надмірного формалізму, та не зважаючи на підтвердження даними трудової книжки та архівними довідками перебування на посаді тракторитса 5 розряду в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» та можливості достовірно встановити дату звільнення, не включив до трудового стажу позивача роботу на вказаному підприємстві.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що в даному випадку правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним рішення Рубіжанського ОУПФУ про призначення пенсії від 21.09.2020 № 09 в частині не зарахування періоду роботи позивача з 14.12.1984 по 05.06.1989 в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд»; зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи позивача з 14.12.1984 по 05.06.1989 в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» та призначити пенсію з урахуванням цього стажу з 04.09.2020 та виплатити заборгованість з урахуванням раніше сплачених сум.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з обранням іншого ефективного способу захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн відповідно до квитанції № 84 від 19.10.2020 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про призначення пенсії ОСОБА_1 від 21.09.2020 № 09 в частині не зарахування періоду роботи з 14.12.1984 по 05.06.1989 в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд» до трудового стажу.

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: 93009, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А, код за ) зарахувати до трудового стажу період роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) з 14.12.1984 по 05.06.1989 в будівельно-монтажному поїзді № 388 треста «Донбастрансбуд», призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням цього стажу з 04.09.2020 та виплатити заборгованість з урахуванням раніше сплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян