Справа № 308/4219/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 308/4219/20 пров. № А/857/12144/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області про скасування постанови за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 вересня 2020 року (суддя першої інстанції Іванов А.П., м. Ужгород),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області про визнання незаконними дій щодо порушення адміністративного провадження та застосування адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП щодо ОСОБА_1 ; скасування постанови старшого державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Годи М.М. про накладення адміністративного стягнення від 28.04.2020 №003086, закриття справи .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 вересня 2020 року у задоволенні позов було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 . В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що суд порушив норми матеріального і процесуального права. Вказав, що 28.04.2020 він здійснював ловлю риби на річці Уж біля пам`ятника ОСОБА_2 на одну поплавкову вудку з одним гачком, однак службова особа Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області звернулася до нього з зауваженням про наявну нерестову заборону ловлі риби з пред`явлення наказу в.о. начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області від 13.03.2020. Згідно з вказаним наказом встановлено дозвіл для здійснення любительського рибальства з берега одним вудилищем із одним гачком, зокрема, на річці Уж від автомобільного мосту ім. Т.Г. Масарика вверх по течії до пам`ятника ОСОБА_2 в м. Ужгород. Зауважує, що порушено порядок реєстрації вказаного наказу від 13.03.2020 року №46 «Про встановлення строків заборони вилову водних біоресурсів та визначення дозволених місць па період весняно-літнього нересту» та його оприлюднення через засоби масової інформації. Також апелянт посилається на порушення процедури на початковій стадії провадження про адміністративне правопорушення, зокрема, не роз`яснення його прав та законних інтересів, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не забезпечення правовою допомогою, що позбавило його права на належний юридичний захист. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 2 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Як підтверджено матеріалами справи, позивач був повідомлений телефонограмою про час та місце апеляційного розгляду справи 11 листопада 2020 року.

Про отримання судової повістки відповідачем свідчить доказ направлення електронного листа.

Про причини неявки суду повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що старшим державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Года М.М. 28.04.2020 складено протокол № 003086 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з порушенням вимог п. 4.4. Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19 (далі Правила), так як близько 19 год ОСОБА_1 здійснював ловлю риби у річці Уж верх по течії на 9 метрів від пам`ятника ОСОБА_2 однією поплавковою вудочкою на один гачок під час нерестового періоду на забороненій ділянці для ловлі риби.

При цьому зауважень та пояснень до протоколу щодо місця вчинення правопорушення у ОСОБА_1 не було.

За результатами розгляду протоколу старшим державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Года М.М. винесено постанову від 28.04.2020 №003086 про накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною 3 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Ухвалююче рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інкриміноване ОСОБА_1 діяння лов риби в р. Уж верх по течії на 9 метрів від пам`ятника ОСОБА_2 підтверджується протоколом від 28.04.2020 №003086, поясненнями свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні від 02.09.2020. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП, доведена. При розгляді адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене старшим державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Годею М.М. дотримана.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 85 КУпАП встановлено, що порушення правил рибальства тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила любительського і спортивного рибальства, затверджені наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19, зареєстровані в Мінюсті України, згідно статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» є нормативно-правовим актом, які у визначеному районі дії встановлюють умови, способи добування, допустимі до вилучення розміри водних біоресурсів, вимоги щодо їх охорони.

Рибогосподарські водні об`єкти, в яких заборонено лов риби у відповідні періоди, визначені пунктом 4.14. Правил любительського і спортивного рибальства. Зокрема, підпунктом 4.14.3 встановлено, що в річках, притоках і озерах Закарпатської області на період нересту риби з 25 березня по 1 5 травня і з 1 вересня по 31 грудня лов риби заборонений.

Відповідно до п.5.3 Правил любительського і спортивного рибальства органи рибоохорони, що здійснюють охорону, відтворення і державний контроль використання водних живих ресурсів, відповідно до законодавства, мають право: визначати терміни заборони на лов (добування) водних живих ресурсів на підставі обґрунтувань, що подаються науково-дослідними організаціями; з метою створення сприятливих умов для нересту риби та відтворення інших водних живих ресурсів зазначені терміни можуть бути перенесені на 10 днів в той чи інший бік (залежно від гідрометеорологічних умов), без зміни загальної тривалості періоду заборони; дозволяти у заборонений період здійснення любительського лову риби та водних безхребетних обмеженою кількістю визначених знарядь лову, за винятком місць нересту риби, зимівлі або масового скупчення водних живих ресурсів.

Наказ Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області від 13.03.2020 №46 виданий на виконання пункту 7.6 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229 (зі змінами від 27 листопада 2019 року) та пункту 5.3 Правил любительського і спортивного рибальства, на підставі наукових обґрунтувань Ужгородського Національного Університету від 03.03.2020 №784/01-14.

Наказом визначено строки заборони вилову водних біоресурсів та визначення дозволених місць на період весняно-літнього нересту риби у 2020 році.

Відповідно до наказу Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області від 13.03.2020 №46 в м. Ужгороді визначено строк заборони на лов (добування) риби в річках, протоках і озерах з 15 березня 2020 року по 5 травня 2020 року. По на річці Уж дозволено на заборонений період лов риби одним вудилищем на ділянці від автомобільного мосту м. Томаша Масарика вверх по течії вверх до пам`ятника А. Волошину.

Зазначений наказ опубліковано на офіційному веб сайті Держрибагенства ittps://www.darg.gov.ua/, а також в засобах масової інформації.

Інтерактивна карта дозволених для любительського рибальства ділянок під час нересту у 2020 році розміщена на офіційному веб сайті Держрибагенства.

Доводи апелянта про відсутність підстав для його застосування через порушення порядку реєстрації суд відхиляє, так як вказаний наказ не містить норм права, отже не є нормативно-правовим актом та не підлягає державній реєстрації.

Згідно частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що і під час слухання справи в суді першої інстанції і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнав, що 28.04.2020 року він здійснював ловлю риби на річці Уж та обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини підтверджені і поясненнями свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні від 02.09.2020.

Отже, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості щодо протиправних дій відповідача не спростовані.

Доводи апелянта про те, що лов здійснювався приладдям зі зручного для нього місця з огляду на певні обмеження, суд відхиляє, так як вимоги щодо заборони вилову риби в певних місцях виключень не містять, а тому позивачу необхідно було дотримуватися встановлених вимог щодо місця можливого рибальства , а саме на річці Уж від автомобільного мосту верх по течії і до пам`ятника Волошину в місті Ужгороді. .

Справу про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 276 КУпАП розглянуто за місцем його вчинення. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення, копію якого позивач отримав особисто, що засвідчено його підписом, вказано час і місце розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при складанні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача старший державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Года М.М. діяв у межах повноважень та з дотримання положень відповідного законодавства, а отже відсутні підстави для визнання постанови протиправною та її скасування.

Доводи апелянта про нероз`яснення йому інспектором прав під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення як підставу протиправності оскаржуваної постанови, апеляційний суд відхиляє, адже ця обставина не вплинула на законність прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності. Як видно з матеріалів справи, позивач не оспорював фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому під час судового оскарження він також не навів переконливих доводів на спростування викладених у постанові та протоколі відомостей щодо вчинених протиправних дій, які підтвердження невчинення ним правопорушення. Отже, не роз`яснення йому прав не призвело до незаконного притягнення позивача до відповідальності.

Також суд зазначає, що суб`єкт правопорушення вправі самостійно забезпечити участь захисника за його бажанням. При цьому відповідач не зобов`язаний забезпечувати участь такого під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи.

Доказів недопуску до участі у справі захисника позивачем надано не було.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до відповідальності за вчинене правопорушення, яке є доведеним.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення .

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 вересня 2020 року у справі №308/4219/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін