Справа № 440/3235/20
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.Б. Головко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 р. Справа № 440/3235/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2020, м. Полтава по справі № 440/3235/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан"

до Виконавчого комітету Полтавської міської ради третя особа Комунальне підприємство "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,визнання протиправним та скасування рішення.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 25.05.2020 № 149 "Про розміщення зовнішньої реклами", яким скасовані рішення про надання дозволів на розміщення зовнішніх рекламних конструкцій Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан" та відповідні докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан" про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити клопотання про накладення штрафу на начальника Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що на даний час існує очевидна небезпека та ризик заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ТОВ "Рекламне агентство Оллан" та третім особам, які експонують свою рекламу на рекламних конструкціях, що може призвести до порушення прав позивача як суб`єкта господарювання, погіршення його ділової репутації, оскільки КП "Полтава-сервіс" ПМР, інші особи у будь-який час можуть демонтувати рекламні конструкції, що розміщені на території м. Полтави на підставі договорів. З огляду на вказане, ТОВ "Рекламне агентство Оллан" вважає, що протиправність рішення виконавчого комітету ПМР від 25.05.2020 № 149 є очевидною, а тому виникає потреба у зупиненні його дії та забороні відповідачу - виконавчому комітету Полтавської міської ради, третій особі - КП "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради та іншим особам вчиняти дії по демонтажу рекламних засобів позивача згідно з переліком.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку про його необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до приписів частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, у разі постановлення на його користь судового рішення.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Колегія суддів зазначає, що доказів на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль та витрат, а також, що є очевидними ознаки протиправності рішень чи дій відповідача, до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наведені заявником обставини, на думку колегії суддів, є необґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не порушено норм матеріального чи процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали - відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство Оллан" - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 440/3235/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов