Справа № 160/523/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року Справа № 160/523/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.

за участі секретаря судового засідання Манько К.А.

за участі:

представника позивача Вдовенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати припис №2-5675-4-3 від 31.05.2019 року.

Ухвалою від 07.02.2020 року суд відкрив провадження в адміністративній справи та призначив її до розгляду.

Представником відповідача надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, на підставі того, що 10.06.2019 року оскаржуваний припис отриманий відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 449.

Представник позивача надав заяву про поновлення строку подання адміністративного позову та зазначив, що Припис № 2-5675-4-3, який наразі оскаржується отримано позивачем лише 31.06.2019р., оскільки вся кореспонденція, яка потрапляє до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, як до структурного підрозділу Криворізької міської ради спочатку потрапляє безпосередньо до канцелярії міської ради, а вже потім розподіляється та потрапляє до відповідних структурних підрозділів, яким вона адресована.

Враховуючи зазначене строк для подання адміністративного позову спливав 31 грудня 2019 року, але враховуючи той факт, що в Україні починаючи з 25 грудня були запроваджені різдвяні та новорічні канікули, адміністративний позов було подано до суду лише 15.01.2020 року.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України)

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. (ч. 3 ст. 123 КАС України)

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Адміністративний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, що також прописано у Рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, яким визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Оскільки перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу, який законодавець визначив альтернативно - як день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Суд також зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що неналежна організація роботи з кореспонденцією, у зв`язку з чим Департамент оскаржуваний припис отримав 31.06.2019 року, не є тією поважною причиною, яка перешкоджала позивачу вчасно звернутися до суду з позовною заявою.

При цьому, навіть якщо врахувати, що позивач отримав припис 31.06.2019 року, строк на звернення сплинув 31.12.2019 року.

Однак, суд звертає увагу, що після вихідних та святкових днів першими робочими днями були 02-03 січня 2020 року.

Проте, до суду позивач звернувся лише 15.01.2020 року.

Таким чином, на думку суду, саме 10.06.2019 року позивачем отримано оскаржуваний припис, а тому останнім днем звернення до суду з позовною заявою є 11.12.2019 року.

З огляду на вищевикладене, заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.123, 240, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 26 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова