Справа № 320/2504/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року справа № 320/2504/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області та Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про скасування рішення та висновку та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області (далі - відповідач 1) та Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради (далі - відповідач - 2), в якому позивач просить суд:

- рішення Білоцерківської міської ради за №319-18-VII від 03.11.2016 "Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква, з 9,0 метрів до 12,0 метрів - скасувати;

- висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 14.12.2018 №216 - скасувати;

- зобов`язати Білоцерківську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №320/2504/19, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання, витребувано докази від відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що збільшення провулку Селищний в м. Біла Церква з 9,0 м до 12,0 м, затвердженого спірним рішенням відповідача-1 №319-18-VII від 03.11.2016, та встановлені відповідачем-1 обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 а згідно висновку від 14.12.2018 №216, не відповідають вимогам закону, порушують права позивача як власника житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , обмежують права позивача щодо використання, користування та розпорядження земельною ділянкою у тому розмірі, що був першочергово виділений, та внаслідок чого позивач не може реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки.

Позивач зазначає, що про розширення відповідачем-1 провулку Селищний позивачу стало відомо після того, як покійна дружина позивача ОСОБА_2 почала процес приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Після оформлення спадщини від померлої дружини позивачем до Білоцерківської міської ради було подано заяву про надання дозволу на розробку технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки.

При цьому позивач вказує, що на замовлення ОСОБА_2 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та було присвоєно земельній ділянці по АДРЕСА_1 а кадастровий номер :06:019:0165. Однак, технічна документація із землеустрою містила висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 14.12.2018 №216, а саме: обмеження щодо червоних ліній: по території даної земельної ділянки червона лінія проходить на відстані 1,5м - 1,7 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленим ФОП ОСОБА_3 , тому розмір земельної ділянки, що відводиться у власність позивачу повинна бути зменшена з 0,0370 га до 0,0350 га.

Позивач вважає розширення відповідачем-1 провулку Селищного з 9,0 м до 12,0 м безпідставним, оскільки даний провулок є тупиковим і має заїзд лише з АДРЕСА_2 наявні бетонні сходинки, що унеможливлюють заїзд на даний провулок. Також позивач звертає увагу на те, що по провулку Селищний прокладені всі необхідні комунікації, по провулку вантажні автомобілі не рухаються, а рухаються лише автомобілі власників провулку Селищний та їх відвідувачів, маршрутні таксі, що привозять мешканців до провулку.

Позивач вказує, що він разом із іншими мешканцями вулиці звертались до міського голови Білої Церкви Дикого Г.А. щодо скасування проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква, затвердженого рішеннями Білоцерківської міської ради від 31.03.2015 №1441-73-VІ та від 03.11.2016 №319-18- VІ «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква», однак жодних дій міським головою не вчинено.

За наведених обставин, позивач вважає, що відповідач-1 протиправно та безпідставно прийняв рішення №319-18-VII від 03.11.2016, яким затвердив Генеральний план міста Біла Церква в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква з 9,0 метрів до 12,0 метрів.

Крім того, позивач вважає висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 14.12.2018 №216 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач-1 позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву (том 1 а.с.150-159), в якому зазначив, що твердження позивача є безпідставними, а оскаржуване рішення №319-18-VII від 03.11.2016, яким затверджено Генеральний план міста Біла Церква, є законним, оскільки прийнято відповідно до норм чинного законодавства, при цьому, своїми діями відповідач-1 не порушив права та інтереси позивача.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву вказав, що Генеральний план міста Біла Церква розроблений та затверджений з урахуванням всіх процедур, з дотриманням пункту 4.13 Державних будівельних норм України ДБН Б.1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту». Генеральний план міста Біла Церква на виконання вимог ч.12.ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пройшов експертизу, що підтверджується позитивним експертним звітом Державного підприємства Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо розгляду містобудівної документації «Розроблення генерального плану міста Біла Церква» №148/15 від 18.03.2016.

Крім того, відповідач-1 вказав, що оскаржуване рішення №319-18-VII від 03.11.2016 прийнято на виконання вимог пункту 4.11 розділу ІV Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №290 від 16.11.2011.

Відповідач-1 наголосив, що скасування рішення Білоцерківської міської ради №319-18-VII від 03.11.2016 «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний призведе до порушення державних, громадських та приватних інтересів власників домоволодінь, розташованих по провулку Селищний. Крім того, зазначив, що законодавством визначено, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років, отже скасування даного рішення унеможливить будь-які дії та операції з нерухомим майном територіальної громади ще на два роки.

Щодо вимоги про скасування висновку Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по провулку Селищний, 18а, в м.Біла Церква від 14.12.2018 №216 відповідач-1 вказав, що даним висновком встановлено, що по території вказаної земельної ділянки червона лінія проходить на відстані 1,50 м - 1,70 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленим ФОП ОСОБА_3 , тобто накладено обмеження на приватизацію частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0020 га, оскільки ця частина земельної ділянки знаходиться в межах червоної лінії пров. Селищного.

Відповідач-1 також зауважив, що червоні лінії по пров. Селищному нанесені відповідно «Проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква», який був затверджений рішенням Білоцерківської міської ради №1441-73- VІ від 31.03.2015, та згідно даного проекту ширина пров. Селищного в межах червоних ліній, становить 12,0 м. Згідно поперечного профілю пров. Селищного, ширина проїзної частини дороги становить 6,0 м, проїзну частину дороги від тротуару відокремлює зона зелених насаджень шириною 1,5 м та тротуар шириною 1,5 м (по обидві сторони проїзної частини дороги). При цьому вказав, що червоні лінії по вулицях міста визначались і раніше. При розробці вказаного проекту були використані плани червоних ліній по вулицях міста Біла Церква, які розроблялись ще в 1960-х та 1980-х роках, та з листопада 2016 року органи місцевого самоврядування та уповноважені органи містобудування та архітектури керуються новим генеральним планом міста Біла Церква, який був розроблений в 2015 - 2016 р.р., який був розроблений ДП «НДПІмістобудування» (м. Київ), який в квітні-травні 2016 року пройшов процедуру громадських слухань та обговорювання і був затверджений рішенням Білоцерківської міської ради за №319_18-VІІ від 03.11.2016. На думку відповідача-1, висновок від 14.12.2018 №216 був виготовлений згідно вимог законодавства України, державних будівельних норм і правил та містобудівної документації.

Стосовно порядку виділення спірної ділянки у власність позивачу, відповідач-1 звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів звернення до Білоцерківської міської ради у порядку, визначеному чинним законодавством стосовно затвердження технічної документації.

Заперечуючи проти вимог позивача щодо зобов`язання затвердити документацію із землеустрою, то відповідач-1 зазначив, що стаття 40 Земельного кодексу є диспозитивною, а не імперативною, адже в ній закріплена можливість, а не обов`язок органу місцевого самоврядування передавати безоплатно у власність або надавати в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва. При цьому зауважив, що у даному випадку мають місце дискреційні повноваження, отже суд не може підміняти орган місцевого самоврядування, зобов`язувати приймати рішення, про яке просить позивач та яке належить до компетенції відповідача-1 Білоцерківської міської ради, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем, особливо в тому випадку, коли законодавець сам не зобов`язував орган місцевого самоврядування в обов`язковому порядку затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (передати земельну ділянку у власність) лише на підставі звернення особи, а вказав лише на можливість такого затвердження і передання виключно на підставі відповідності поданої технічної документації із землеустрою вимогам чинного законодавства України.

З огляду на вищевикладені обставини, відповідач-1 зазначив, що рішення від 03.11.2016 №319-18-VII "Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква, та висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по провулку Селищний, 18а, в м.Біла Церква від 14.12.2018 №216 прийняті відповідно до вимог чинного законодавства з дотриманням всіх норм ДБН, основних положень Генерального плану м. Біла Церква Київської області, а вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Відповідач-2 також позов не визнав, надав суду відзив на адміністративний позов (том 1 а.с.70-76), з доводами, аналогічними доводам, викладеним у відзиві відповідача-1, в якому, зокрема, зазначив про те, що спірне рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, Генеральний план міста Біла Церква розроблений та затверджений з урахуванням всіх процедур, передбачених законодавством України, зокрема, з дотриманням п.4.13 Державних будівельних норм України ДБН Б.1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту», яким зазначено, що розроблення генерального плану, внесення змін до нього здійснюють на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі, як набір профільних геопросторових даних у місцевій системі координат, що має зв`язок із державною системою координат УСК-2000.

Відповідач-2 вказав, що скасування Рішення Білоцерківської міської ради №319-18-VII від 03.11.2016 «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний призведе до порушення державних, громадських та приватних інтересів власників домоволодінь, розташованих по провулку Селищний. Крім того, зазначив, що законодавством визначено, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років, отже скасування даного рішення унеможливить будь-які дії та операції з нерухомим майном територіальної громади ще на два роки.

Стосовно посилання позивача на протиправність висновку Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради про наявні обмеження на використання земельної ділянки по провулку Селищний, 18а, в м.Біла Церква від 14.12.2018 №216 відповідач-2 вказав, що даним висновком встановлено, що по території вказаної земельної ділянки червона лінія проходить на відстані 1,50 м - 1,70 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленим ФОП ОСОБА_3 , тобто накладено обмеження на приватизацію частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0020 га, оскільки ця частина земельної ділянки знаходиться в межах червоної лінії пров. Селищного. На думку відповідача-2, висновок від 14.12.2018 №216 був виготовлений згідно вимог законодавства України, державних будівельних норм і правил та містобудівної документації.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Білоцерківської міської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га, відповідач-2 зауважив, що суд не може підміняти орган місцевого самоврядування, зобов`язувати приймати рішення, про яке просить позивач та яке належить до компетенції відповідача-1 Білоцерківської міської ради, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем, особливо в тому випадку, коли законодавець сам не зобов`язував орган місцевого самоврядування в обов`язковому порядку затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (передати земельну ділянку у власність) лише на підставі звернення особи, а вказав лише на можливість такого затвердження і передання виключно на підставі відповідності поданої технічної документації із землеустрою вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 витребувано докази у справі від Білоцерківської міської ради Київської області, Головного Управління Держгеокадастру у Київській області. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів, відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 витребувано докази у справі від відповідача, а саме копії документів, які свідчать про реалізацію та виконання рішення постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Білоцерківської міської ради від 22.08.2019 (протокол №188) щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в межах червоної лінії з внесенням відомостей про обмеження на використання земельної ділянки до ДЗК. Зупинено провадження в адміністративній справі №320/2504/19 у зв`язку з витребуванням доказів у справі до 06.02.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 витребувано докази у справі від відповідача. Зупинено провадження в адміністративній справі №320/2504/19 у зв`язку з необхідністю надання відповідачу часу для надання доказів у справі - до 19.03.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 витребувано докази у справі від відповідача. Зупинено провадження в адміністративній справі №320/2504/19 у зв`язку з необхідністю надання відповідачу часу для надання доказів у справі - до 12.05.2020. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 12 травня 2020 року об 11:30 год.

Судові засідання 12.05.2020 та 25.06.2020 було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне підготовче засідання призначено на 21.07.2020 о 12:00 год.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою сторін на 08.09.2020.

08.09.2020 підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Кушнової А.О. у відпустці. Призначено наступне підготовче судове засідання на 06.10.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 зупинено провадження в адміністративній справі №320/2504/19 до отримання від позивача відомостей про здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,0370 га, яка була виділена рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 27.02.2020 №5171-91-VІІ.

15.10.2020 та 20.10.2020 від позивача на адресу суду надійшли заяви, зміст яких свідчить про відсутність наміру позивача здійснювати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,0370 га, яка була виділена рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 27.02.2020 №5171-91-VІІ.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 поновлено провадження в адміністративній справі №320/2504/19. Закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.11.2020.

27.10.2020 на офіційну електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

03.11.2020 від відповідача-1 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Білоцерківської міської ради Київської області та надіслання копії рішення на адресу відповідача.

10.11.2020 на офіційну електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, протокольною ухвалою суду від 10.11.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 16.05.1997 (том 1 а.с.8-9).

26 листопада 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області було зареєстровано шлюб між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 26.11.1997 (том 1 а.с.12).

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , який належав померлій дружині позивача ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. від 01.10.2018 за реєстровим №5186 (т.1, а.с.11).

Право власності позивача на вказаний будинок зареєстровано 01 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2018 №139768325 (т.1, а.с.13).

Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, місцем розташування якої є: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :06:019:0165, площею 0,0350 га, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у комунальній власності, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.04.2019 №НВ-019 (том 1 а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради депутатів трудящих від 08.06.1960 №309 «Про надання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 02.07.1960 ОСОБА_2 надано земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_2 площею 400 кв.м. (том а.с.14-16).

Судом встановлено, що за життя дружина позивача ОСОБА_2 звернулась до Білоцерківської міської ради з метою оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 та рішенням Білоцерківської міської ради від 08.09.2016 №258-15-VІІ ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,370 га по АДРЕСА_1 (т.2, а.с.202-211).

Позивач у позовній заяві вказує на те, що за життя ОСОБА_2 звернулась до землевпорядної організації - ФОП ОСОБА_3 для виготовлення технічної документації, якою було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0370 га.

Листом від 29.11.2016 №019 ФОП ОСОБА_3 повідомлено ОСОБА_2 про те, що згідно висновку Управління містобудування та архітектури від 04.11.2016 №418 наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , стосовно проходження червоної лінії (п.2 пп.2.1), при цьому повідомлено, що площа земельної ділянки, яку планується передати у власність, буде змінена з 0,370 га на 0,0350 га. Запропоновано ОСОБА_2 погодити дане питання в Управлінні містобудування та архітектури (том 1 а.с.22).

Так, з висновку Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04.11.2016 №418 про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку передбачається відвести у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, наданого ОСОБА_2 , вбачається, що згідно генерального плану міста Біла Церква земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в північній частині м. Біла Церква, в зоні малоповерхової житлової забудови. У пункті 2 вказаного висновку зазначено, що на земельну ділянку накладаються обмеження, зокрема «Обмеження щодо червоних ліній»: згідно наявної містобудівної документації ширина пров. Селищного, в межах червоних ліній обмеження забудови, становить 12,0 м. По території даної ділянки червона лінія пров. Селищного проходить на відстані 1,5 м - 1,7 м від існуючого огороджуючого паркану - умовної межі даної земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, виготовленим ФОП ОСОБА_3 .

У п. 3.1 даного висновку «Обмеження щодо благоустрою території» зазначено, що зі сторони проїжджої частини пров. Селищного споруджувати огороджуючі паркани дозволяється тільки по межі червоної лінії пров. Селищного. Огорожа земельної ділянки не повинна виступати за червону лінію вулиці, згідно з п. 3.19* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень». Власник земельної ділянки зобов`язаний демонтувати існуючий огороджуючий паркан та спорудити огороджуючий паркан з боку пров. Селищного по межі червоної лінії пров. Селищного (том 1 а.с.20-21).

03 листопада 2016 року рішенням Білоцерківської міської ради Київської області №319-18-VІІ «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква» затверджено Генеральний план міста Біла Церква, розроблений Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (том 1 а.с.131).

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного рішення Білоцерківської міської ради Київської області 03.11.2016 №319-18-VІІ, яким затверджено Генеральний план міста Біла Церква, в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква з 9,0 м до 12,00 м, а також із висновком Управління містобудування та архітектури від 04.11.2016 №418 щодо обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_2 , вважаючи, що вказані індивідуальні акти порушують його права, як власника майна, який не може реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів "ґ", "д", "з", "і", "к" частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з наведеними нормами суд перевіряє, чи прийняті оскаржувані рішення відповідачів, зокрема, в межах повноважень, на законних підставах та з дотриманням встановленої процедури на засадах розумності, добросовісності та пропорційності.

Стосовно позовних вимог щодо скасування рішення Білоцерківської міської ради №319-18-VII від 03.11.2016 "Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква з 9,0 м до 12,0 м, суд зазначає наступне.

Так, повноваження Білоцерківської міської ради у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Земельним кодексом України, законами України "Про місцеве самоврядування в України", "Про основи містобудування", "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною першою статті 1 Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI тут і далі по тексту станом на день винесення оскаржуваного рішення) визначені терміни, зокрема,

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Стаття 2 Закону № 3038-VI регулює питання планування і забудови територій та, зокрема, визначає, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає:

- прогнозування розвитку територій;

- забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій;

- обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням;

- взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій;

- визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів (пункти 1-5 частини першої цієї статті).

У статті 8 Закону № 3038-VI зазначено, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Статтею 16 Закону України № 3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до статей 17-18 цього ж Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог, зокрема, як:

1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території;

2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності;

3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій;

4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон;

5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови;

6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями;

7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів.

Відповідно до пункту «а» частини 4 статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

За приписами частин першої та другої статті 18 Закону України від 08.09.2005 р. №2862-ІV «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Також, відповідно до частин першої, четвертої статті 12 Закону України "Про основи містобудування" від 16.11.1992 р. № 2780-ХI (далі - Закон №2780-ХI, тут і далі по тексту в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій; до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації (пункт 42 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок розроблення містобудівної документації затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1468/20206 (далі - Порядок № 290).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 290 рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно з пунктом 4.3. Порядку № 290 замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

У пункті 2 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 р.у № 555 (далі - Порядок №555; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зазначено, що проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації.

Пунктом 3 Порядку №555 визначено, що сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 3038-VI забезпечують:

- оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

- оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації;

- реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації;

- узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення);

- оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Отже, можна зробити висновок, що у вказаних правовідносинах міська рада реалізує свої повноваження як суб`єкт владних повноважень у сфері публічно-правових відносин та пов`язаних із підготовкою та виданням нормативно-правового акта, яким є, зокрема, генеральний план населеного пункту.

Судом встановлено, що 31 березня 2015 року Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення №1441-73-VI від 31.03.2015 «Про затвердження проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж», згідно з яким затверджено проект забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж (том 1 а.с.86).

В подальшому, з урахуванням вказаного рішення, Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення №319-18-VII від 03.11.2016 «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква», розробленого Державним підприємством «Науково-дослідний проектний інститут містобудування» (том 1 а.с.160).

В матеріалах справи наявний експертний звіт щодо розгляду містобудівної документації (позитивний) Державного підприємства Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» №148/15 від 18.04.2016 «Розроблення генерального плану міста Біла Церква», відповідно до якого за результатами розгляду містобудівної документації і зняття зауважень встановлено, що зміст зазначеної містобудівної документації відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови території, а також вимогам завдання з розроблення містобудівної документації. Даний проект містобудівної документації може бути рекомендований до затвердження в установленому порядку із зазначеними у ньому техніко-економічними показниками (том 1 а.с.175).

Позивач вважає рішення Білоцерківської міської ради Київської області №319-18-VII від 03.11.2016 незаконним саме в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква з 9,0 м до 12,0 м, оскільки, на думку позивача, зменшився розмір земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку він успадкував від дружини та користується, що була першочергово виділена померлій дружини позивача - ОСОБА_2 .

Як вже встановлено судом, згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради депутатів трудящих від 08.06.1960 №309 «Про надання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 02.07.1960 ОСОБА_2 надано земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_2 площею 400 кв.м. (том а.с.14-16).

Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 за життя зареєструвати не встигла.

Як слідує з матеріалів справи, 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,0370 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (том 1, а.с.31).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 межах Білоцерківської міської ради від 05.03.2019 (том 1, а.с.29-40).

У складі даної Технічної документації наявний висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 14.12.2018 №216 про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , наданий ОСОБА_1 , з якого слідує, що згідно генерального плану міста Біла Церква, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 03.11.2016 №319-18-VII дана земельна ділянка розташована в зоні реконструкції під багатоквартирну забудову. У пункті 2 вказаного висновку зазначено про наявність обмежень щодо червоних ліній: по території даної земельної ділянки червона лінія проходить на відстані 1,50 м - 1,70 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленим ФОП ОСОБА_3 . Пунктом 3 вказаного висновку встановлені обмеження щодо забудови ділянки: будь-яке будівництво проводити з оформленням в установленому законом порядку дозвільної документації, яка визначає планувальні обмеження з врахуванням протипожежних, санітарних та інших будівельних норм і правил (том 1, а.с. 39).

В процесі виготовлення даної Технічної документації розмір земельної ділянки зменшено до 0,0350 га, про що зазначено в технічному завданні щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яке погоджено виконавцем робіт ФОП ОСОБА_3 та затверджено замовником ОСОБА_1 за рахунок земельної ділянки, яка знаходилася в межах червоних ліній, що слідує з кадастрового плану (том 1, а.с.32, 34).

На підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2019, виготовленої ФОП ОСОБА_3 , Відділом у м.Білій Церкві Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м.Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області 10 квітня 2019 року зареєстровано земельну ділянку з місцем розташування: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :06:019:0165, площею 0,0350 га, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у комунальній власності, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.04.2019 №НВ-019 (том 1 а.с.27).

Проте у такому вигляді Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2019, виготовлена ФОП ОСОБА_3 , на затвердження відповідачу-1 не подавалась і не була затверджена, оскільки позивач 17.05.2019 року звернувся із даним позовом до суду.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву посилається на те, що Генеральний план міста Біла Церква розроблений з урахуванням всіх процедур, передбачених законодавством України, пройшов процедуру громадських слухань та обговорення і був затверджений рішенням Білоцерківської міської ради Київської області №319-18-VII від 03.11.2016.

Також відповідач-1 вказує, що червоні лінії по пров. Селищному нанесені відповідно до «Проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква», який був затверджений рішенням Білоцерківської міської ради №1441-73-VI від 31.03.2015, та згідно даного проекту ширина пров. Селищного в межах червоних ліній, становить 12,0 м. Згідно поперечного профілю пров. Селищного, ширина проїзної частини дороги становить 6,0 м, проїзну частину дороги від тротуару відокремлює зона зелених насаджень шириною 1,5 м та тротуар шириною 1,5м (по обидві сторони проїзної частини дороги). При цьому зазначає, що при розробці Проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради №1441-73-VI від 31.03.2015, були використані плани червоних ліній по вулицях міста Біла Церква, які розроблялись ще в 1960-х та 1980-х роках. Приміром є план червоних ліній по пров. Селищному по вул. Калініна та по вул. Київській, який був розроблений та затверджений печаткою головного архітектора міста Біла Церква ще в 1987 році та який зберігається в Управлінні містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано копію рішення Білоцерківської міської ради №1441-73-VI від 31.03.2015, яким затверджено проект забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква, відповідно до якого ширина пров. Селищного в межах червоних ліній, становить 12,0 м.

Також відповідачем-1 на підтвердження зазначеного, надано копію службової записки в.о. начальника Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 23.08.2019 №15/957, в якій викладено обставини, аналогічні доводам відповідача-1 (том 1 а.с.167).

При цьому, до службової записки в.о. начальника Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради віл 23.08.2019 №15/957 відповідачем-1 додано викопіювання з плану червоних ліній по АДРЕСА_1 в м. 1:500 - 1987 року розробки (том 1 а.с.168) та викопіювання з «Проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в АДРЕСА_1 , затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради №1441-73-VI від 31.03.2015 (том 1 а.с.169).

Як вбачається з викопіювання з «Проекту забудови території в частині розробки червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в АДРЕСА_1 , затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради №1441-73-VI від 31.03.2015, ширина пров. Селищного в межах червоних ліній, становить 12,0 м.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про дотримання Білоцерківською міською радою встановленого порядку розроблення Генерального плану території, зокрема, в частині, що стосується зазначення червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в АДРЕСА_1 . Генеральний план міста Біла Церква Білоцерківською міською радою затверджений з урахуванням, зокрема, попередніх рішень щодо планування і забудови території та з узгодженням меж зон з червоними лініями.

Судом в межах підстав позову досліджено як спірне рішення Білоцерківської міської ради, так і передумови його прийняття, в тому числі Генеральний план міста Біла Церква, у зв`язку з чим судом не встановлено порушень, на які вказує позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на зменшення відповідачем-1 фактичного розміру земельної ділянки по АДРЕСА_2 з 9,0 м до 12,0 м суд не приймає до уваги, оскільки в процесі розгляду справи дані доводи позивача не підтвердились.

Вказане свідчить про відповідність Генерального плану міста Біла Церква в оскаржуваній частині, що стосується зазначення червоних ліній вулиць та магістральних інженерних мереж в м. Біла Церква вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про правомірність прийнятого 03.11.2016 Білоцерківською міською радою рішення №319-18-VII "Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква» в частині встановлення червоних ліній по АДРЕСА_2 ..

Крім того, суд зауважує, що оскаржуване рішення Білоцерківської міської ради №319-18-VII від 03.11.2016 «Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква» в частині встановлення червоних ліній по провулку Селищний жодним чином не порушує права та інтереси позивача як власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та користувача земельної ділянки, на якому знаходиться вказане домоволодіння.

У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині скасування рішення Білоцерківської міської ради за №319-18-VII від 03.11.2016 "Про затвердження Генерального плану міста Біла Церква" в частині збільшення провулку Селищний в місті Біла Церква з 9,0 м до 12,0 м задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині скасування висновку Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 14.12.2018 №216 про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку передбачається відвести у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як встановлено судом, у складі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2019, виготовленої ФОП ОСОБА_3 , за замовлення позивача, наявний висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 14.12.2018 №216 про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , наданий ОСОБА_1 .

З вказаного висновку слідує, що згідно генерального плану міста Біла Церква, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 03.11.2016 №319-18-VII дана земельна ділянка розташована в зоні реконструкції під багатоквартирну забудову. У пункті 2 вказаного висновку зазначено про наявність обмежень щодо червоних ліній: по території даної земельної ділянки червона лінія проходить на відстані 1,50 м - 1,70 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленої ФОП ОСОБА_3 . Пунктом 3 вказаного висновку встановлені обмеження щодо забудови ділянки: будь-яке будівництво проводити з оформленням в установленому законом порядку дозвільної документації, яка визначає планувальні обмеження з врахуванням протипожежних, санітарних та інших будівельних норм і правил (том 1, а.с. 39).

Проте, матеріали справи свідчать, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2019, виготовлена ФОП ОСОБА_3 , на затвердження відповідачу-1 не подавалась і не була затверджена, оскільки позивач звернувся із даним позовом до суду, не погодившись із встановленими обмеженнями щодо його земельної ділянки.

Вказане свідчить про те, що висновок Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 14.12.2018 №216 про наявні обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , наданий ОСОБА_1 , не був реалізований.

При цьому, під час судового розгляду справи судом було з`ясовано, що позивач має намір приватизувати земельну ділянку та реалізувати своє законне право стати її власником, перешкодою чому стало те, що на думку позивача затвердження Генерального плану м.Біла Церква в оспорюваній позивачем частині позбавляє позивача можливості приватизувати земельну ділянку у бажаному розмірі без обмежень, встановлених червоними лініями, які за твердженням позивача свідчать про намір відповідачів позбавити позивача права власності на земельну ділянку.

Виходячи з того, що під час судового розгляду справи такі суперечності мім сторонами конфлікту усунуто, позивач вже під час судового розгляду справи 5 грудня 2019 року звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,0370 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (том 2, а.с.106).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 межах Білоцерківської міської ради (том 2, а.с.104-124).

Кадастровий план земельної ділянки та план меж земельної ділянки в межах уточненої технічної документації виготовлені із розрахунку площі земельної ділянки 0,0370 га (том 2, а.с.107-108).

Судом встановлено, що в процесі розгляду даної адміністративної справи 27.02.2020 Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення №5171-91-VIІ, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (під розміщення існуючого житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га та передано вказану земельну ділянку комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_1 (том 2 а.с.83).

Суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України з 12 березня 2020 року позивач на момент розгляду справи по суті не вчинив дії щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, передану йому у власність рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 27.02.2020 №5171-91-VIІ.

Враховуючи відсутність порушень прав позивача на отримання у власність спірної земельної ділянки, та приймаючи до уваги, що встановлені червоні лінії по провулку Селищний у м.Біла Церква не перешкоджають позивачу зареєструвати право власності на земельну ділянку у бажаному розмірі (0,0370 га) на підставі рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 27.02.2020 №5171-91-VIІ, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд зазначає, що встановлені у висновку Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 14.12.2018 №216 обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а саме обмеження щодо червоних ліній, які проходять на відстані 1,50 м - 1,70 м від умовної межі земельної ділянки, визначеної кадастровим планом, м 1:500, виготовленим ФОП ОСОБА_3 та обмеження щодо забудови ділянки, які полягають у тому, що будь-яке будівництво на земельній ділянці в частині накладених обмежень можна проводити з оформленням в установленому законом порядку дозвільної документації, яка визначає планувальні обмеження з врахуванням протипожежних, санітарних та інших будівельних норм і правил, - свідчать про те, що права позивача як користувача даної земельної ділянки не порушуються.

Суд нагадує, що згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, з метою набуття титулу власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га, позивачу необхідно завершити процес приватизації земельної ділянки та зареєструвати право власності на передану земельну ділянку.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Білоцерківської міської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га, суд зазначає, що в процесі розгляду даної адміністративної справи 27.02.2020 Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення №5171-91-VIІ, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (під розміщення існуючого житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0370 га та передано вказану земельну ділянку комунальної власності у власність громадянину ОСОБА_1 , відтак в цій частині вичерпано предмет спору, що є підставою для відмови у позові в даній частині позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no.4241/03, від 28.10.2010).

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Позивач судовий збір за подачу даного позову не сплачував, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом 2 групи і має право на пільги як ветеран війни - інвалід війни (посвідчення серії НОМЕР_3 від 29.01.1996, а.с.40).

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 20.11.2020.

Суддя Кушнова А.О.