Справа № 160/8004/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року Справа № 160/8004/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за Списком №2 від 10 березня 2020 року;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.03.2020р. він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком та на пільгових умовах разом з всіма наявними у позивача документами згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення оформлене листом № 2910/03.05-17 від 26.03.2020 року. У рішенні вказано, згідно листа №2910/03.05-17 від 26.03.2020 р., що відповідачем неможливо розрахувати пільговий стаж та визначити за яким списком була атестована професія (якщо взагалі була проведена атестація робочого, місця виробництвом), оскільки позивачем не були надані дані щодо атестації робочого місця (з додатками). До загального стажу роботи позивача не зараховано наступні періоди: - з 17.02.1983 по 08.07.1983 p.. оскільки у записах трудової книжки, при звільненні присутнє виправлення у даті звільнення, що суперечить вимогам пункту 2.6 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" № 58 від 29.07.1993; - з 01.00.1992 по 02.02.1993 роки, оскільки при звільненні присутнє виправлення у наказі та печатка підприємства не читається, таким чином неможливо визначити де працював позивач та звідки був звільнений, що порушує вимоги пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" № 58 від 29.07.1993р. Враховуючи зазначене загальний стаж роботи позивача становить 35 років 03 місяців та 25 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вказаний вище період його роботи внесено у трудову книжку з посиланнями на підстави їх внесення. Записи містять усі необхідні відомості щодо прийому, переведення та звільнення його з роботи, як цього вимагає чинне законодавство.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що проведеною перевіркою пільгової довідки не підтверджено стаж з 06.12.2004 по 16.04.2010 у період роботи на посаді електрогазозварником в ДП "Трансмаш"/ТОВ "Трансмаш", оскільки позивачем серед пред`явлених документів для призначення пенсії, відсутні документи (первинні або уточнююча довідка), що підтверджують факт виконання роботи позивача у шкідливих умовах, у зв`язку з чим вказаний період не розглядався як пільговий для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, оскільки записи трудової книжки №4 від 08.07.1983р., № 26 від 02.02.1993 містять виправлення у наказі та печатка підприємства не читається, зарахувати період роботи позивача з 17.02.1983 по 07.07.1983 та з 01.06.1992 по 02.02.1993 відповідач не має підстав. Таким чином, на дату звернення 10.03.2020р. за призначенням пенсії на пільгових умовах пільговий стаж складає - пільговий стаж становить 9 років 04 місяці. Зазначене не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим, ОСОБА_1 у призначені пенсії відмовлено правомірно.
Ухвалою суду від 20.07.2020 року вказану справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 20.09.2020 - вихідний день (неділя), у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 21.09.2020р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданого 09.02.2001р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Факт роботи позивача на посаді електрогазозварника в ДП «Трансмаш», а з 24.01.2005р. - ТОВ «Трансмаш», за період з 06.12.2004 року по 16.04.2010 року, підтверджується, архівною довідкою виданою Виконавчим комітетом Криворізької міської ради №С-3011 від 26.11.2019р., наказом керівника ДП «Трансмаш» № 275/к від 06.12.2004р., наказом керівника ДП «Трансмаш» «Про прийом на роботу» № 120/к від 25.01.2005р., наказом № 13/к від 18.02.2005р., наказом №30/к від 01.04.2008р., наказом 33/к від 01.10.2009р.
Щодо роботи позивачем на посаді електрогазозварника в ТОВ "Гірничотранспортна компанія" за період з 08.07.2010 по 08.11.2019 рр., то зазначене підтверджується довідкою вказаного підприємства № 229 від 20.11.2019р.
Позивачем 10.03.2020р подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 2910/03.05-17 від 26.03.2020 року відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії. Відповідачем не зараховано до стажу позивача спірні періоди роботи у зв`язку з тим, що у записах трудової книжки, при звільненні присутнє виправлення у даті звільнення, що суперечить вимогам пункту 2.6 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" № 58 від 29.07.1993 за період 17.02.1983 по 08.07.1983 p..; за період з 01.01.1992 по 02.02.1993 роки, оскільки при звільненні присутнє виправлення у наказі та печатка підприємства не читається, таким чином неможливо визначити де позивач працював та звідки були звільнений, що порушує вимоги пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" № 58 від 29.07.1993р. Також відповідачем неможливо розрахувати пільговий стаж та визначити за яким списком була атестована професія (якщо взагалі була проведена атестація робочого, місця виробництвом), оскільки позивачем не були надані дані щодо атестації робочого місця (з додатками). Таким чином пільговий стаж позивача становить 9 років 04 місяці на дату звернення, в зв`язку з цим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неможливо призначити позивачу пенсію за віком Список №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як у позивача відсутній необхідний пільговий стаж.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення»
Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17.
Крім того, відносно посилань відповідача на відсутність доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць за якими працював позивач, суд зазначає наступне: як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 17.02.1983р., відносно позивача наявні наступні записи, зокрема, що останній з 06.12.2004 року по 16.04.2010 року працював електрогазозварником в ДП «Трансмаш», з 24.01.2005р. - ТОВ «Трансмаш», з 08.07.2010 року працює електрогазозварником в ТОВ «Гірничотранспортна компанія».
Факт роботи позивача на посаді електрогазозварника в ДП «Трансмаш», а з 24.01.2005р. - ТОВ «Трансмаш», за період з 06.12.2004 року по 16.04.2010 року, підтверджується, архівною довідкою виданою Виконавчим комітетом Криворізької міської ради №С-3011 від 26.11.2019р., наказом керівника ДП «Трансмаш» № 275/к від 06.12.2004р., наказом керівника ДП «Трансмаш» «Про прийом на роботу» № 120/к від 25.01.2005р., наказом № 13/к від 18.02.2005р., наказом №30/к від 01.04.2008р., наказом 33/к від 01.10.2009р. Щодо роботи позивачем на посаді електрогазозварника в ТОВ "Гірничотранспортна компанія" за період з 08.07.2010 по 08.11.2019 рр., то зазначене підтверджується довідкою вказаного підприємства № 229 від 20.11.2019р.
На підставі викладеного, оскільки позивач у період з 06.12.2004 року по 08.11.2019 року працював в електрогазозварника в ДП «Трансмаш», а з 24.01.2005р. - ТОВ «Трансмаш» та в ТОВ "Гірничотранспортна компанія" на посаді «електрогазозварника», посади яких передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому період його роботи з 06.12.2004 року по 08.11.2019 року має бути зарахований до пільгового стажу. Що також підтверджується Переліком виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на ТОВ «Трансмаш» від 23.05.2005р. затверджений наказом № 143 від 23.05.2005р., а також виписками з наказів ТОВ "Гірничотранспортна компанія": №29-оп від 19.08.2008; №42 від 01.08.2013р.; №101 від 12.11.2018р.
Отже, записів в трудовій книжці позивача для цього достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність технічних виправлень та описок в трудовій книжці позивача (внесення виправлень до дат наказів, нечитаємість печатки тощо), оскільки обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.
Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (нечитаєма печатка підприємства).
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
При цьому суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо заповнення записів у його трудовій книжці відносно спірного періоду роботи, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17, від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на переконання суду призначати і виплачувати пенсію на пільгових умовах з врахуванням пільгового стажу роботи є дискреційним повноваженням відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № ПН 2177000 від 03.07.2020 року.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 420,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2020р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова