Справа № 200/3703/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Справа№200/3703/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., представниці позивача Волочай Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 226/81/17 від 07.06.2017 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 226/1127/19 відповідачем неправильно розраховано його пільговий стаж. Так, пенсійним органом визначено, що пільговий стаж ОСОБА_1 складає 13 років 11 місяців 01 день. Водночас, позивач вважає, що має 14 років 01 місяць 15 днів пільгового стажу. Неправильний розрахунок пільгового стажу позивача, як наслідок, має зменшення коефіцієнту стажу, що безпосередньо впливає на визначення розміру пенсії.

З огляду на наведене, позивач відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог просить суд визнати дії та бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - протиправними, та зобов`язати правильно перерахувати стаж та пенсію ОСОБА_1 .

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача відшкодувати матеріальну шкоду 2 357, 57 грн. та доплатити різницю між правильно нарахованою пенсією і отриманою.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди представник Пенсійного органу зазначає, що станом на 01.08.2016 у позивача нараховано 12 років 02 місяці 22 дні пільгового стажу за списком № 1. За рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 № 226/1127/19 додано періоди роботи з 01.08.2016 по 23.10.2017 та з 01.01.1987 по 24.07.1987. Отже, на думку відповідача, пільговий стаж ОСОБА_1 складає 13 років 11 місяців 01 днів.

В свою чергу, коефіцієнт страхового стажу складає 0, 44833 (538 місяців/100*12 місяців), а саме: 538 місяців * 12+10 місяців загального стажу/1200 = 0, 44833.

На підставі вищевикладеного представник Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначає, що страховий стаж позивачу розраховано правильно та складає 31 рік 10 місяців 01 днів.

Отже, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 10.04.2020 залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку з наявними недоліками.

У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви ухвалою від 04.05.2020 суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.07.2020 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями № 63, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Волгіної Н.П., справу передано на розгляд судді Голуб В.А.

27.07.2020 суд виніс ухвалу, якою прийняв до провадження адміністративну справу № 200/3703/20-а. Розпочав спочатку зі стадії відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи розгляд справи № 200/3703/20-а.

28.09.2020 суд витребував у Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області копію пенсійної справи ОСОБА_1 , засвідчену належним чином. Розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн суд визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 09 год 45 хв 21.10.2020. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з власної ініціативи. Про вказані процесуальні дії суд виніс відповідну ухвалу.

Ухвалою від 21.10.2020 суд закрив підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн. Призначив судовий розгляд по суті на 14 годину 00 хвилин 18.11.2020.

На судове засідання у визначений час та дату позивач та представник відповідача не прибули, про час та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судових повісток. Сторони надіслали на адресу суду заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності.

Представниця позивача на судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43-46).

Відповідач - Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення (а.с.37-39).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

В постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 по справі № 226/81/17 суд визначив, що станом на 31.07.2016 року пільговий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 02 місяці 22 дні (а.с.61-63).

Водночас, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 226/1127/19, яке набрало законної сили, відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019, суд адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив. Визнав дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними. Зобов`язав Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши ОСОБА_1 період роботи з 01.08.2016 по 23.10.2017 та період роботи з 01.01.1987 по 24.07.1987 до пільгового і страхового стажу, а також провести відповідні виплати за його зверненням від 02.10.2018 року (а.с.56-60).

Як вбачається з копій пенсійної справи позивача рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 № 226/1127/19 відповідачем виконано. Додано періоди роботи позивача з 01.08.2016 по 23.10.2017 та з 01.01.1987 по 24.07.1987. Пільговий стаж ОСОБА_1 склав 13 років 11 місяців 01 днів (а.с.54-55, 114-117).

В свою чергу, листом від 02.10.2019 № 112/ж-02-01-03 відповідач надав роз`яснення позивачу. Так, коефіцієнт страхового стажу ОСОБА_1 складає 0, 44833 (538 місяців/100*12), а саме: 538 місяців (31 рік загального стажу + 13 років пільгового стажу)*12 + 10 місяців загального стажу/1200 = 0,44833 (а.с.9-10).

Не погоджуючись із вказаними розрахунками пільгового стажу та коефіцієнтами страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (стаття 12 Закону № 1788-XII).

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні положення міститься у з підпункті 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, страховий стаж обчислюється в місяцях, а не календарних місяцях, неповний місяць визначається в днях. При цьому, пільговий стаж за абзацом першим ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначається роками.

При обчисленні пільгового стажу позивача УПФУ визначило кількість років, місяців і кількість днів неповного місяця, що узгоджується з правилами обчислення страхового та пільгового стажів.

Суд зазначає, що станом на 31.07.2016 пільговий стаж ОСОБА_1 склав 12 років 02 місяці 22 дні. Вказаний факт встановлений постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 по справі № 226/81/17, а тому не потребує доведенню в даній справі.

Поряд з цим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 226/1127/19, яке набрало законної сили, відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року, суд зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши ОСОБА_1 період роботи з 01.08.2016 по 23.10.2017 та період роботи з 01.01.1987 по 24.07.1987 до пільгового і страхового стажу, а також провести відповідні виплати за його зверненням від 02.10.2018 року.

Суд зауважує, що період з 01.08.2016 по 23.10.2017 у календарному обчисленні складає - 01 рік 02 місяці 22 дні, а період з 01.01.1987 по 24.07.1987- 06 місяців 23 дні.

Якщо до 12 років 02 місяці 22 дні додати 01 рік 02 місяці 22 дні та 06 місяців 23 дні пільговий стаж ОСОБА_1 має складати 14 років 00 місяців 07 днів.

Всупереч даному математичному обчисленню, відповідач обчислив пільговий стаж позивача у розмірі 13 років 11 місяців 01 день.

На переконання суду, в даному випадку відповідачем вчинено саме протиправні дії, які виразились у неправильному розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 .

Отже, вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, задоволенню також підлягає позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача перерахувати стаж та, як наслідок, пенсію ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Суд наголошує, що здійснити перерахунок пенсії відповідач має з 02.10.2018, як то визначив Донецький окружний адміністративний суд у рішенні від 15.07.2019 року по справі № 226/1127/19. Саме під час виконання вказаного рішення суду Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області і було допущено помилку при обчисленні пільгового стажу.

Разом з тим, позивач також просить суд визнати протиправною бездіяльність Пенсійного органу.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

На думку позивача, протиправна бездіяльність полягала у невиконанні судового рішення.

Водночас, суд зазначає, що Пенсійним органом було виконано рішення суду, але із допущеними помилками, отже у даному випадку відсутня протиправна бездіяльність.

Поряд з цим, суд зауважує, що розрахунок коефіцієнту страхового стажу та визначення розміру пенсії є виключними повноваженнями відповідача.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім того, як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У "Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією", опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що "критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття".

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок його пенсії застосувавши визначений ним коефіцієнт страхового стажу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Пенсійного фонду.

На переконання суду, задоволення таких позовних вимог фактично порушить закріплені законом виключні повноваження відповідача та вчинить дії поза встановленою чинним законодавством процедурою, тому у задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Стосовно вимоги позивача доплатити різницю між правильно нарахованою та фактично отриманою пенсією, суд вважає її також такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Суд зауважує, що вимога позивача зобов`язати пенсійний орган доплатити різницю між правильно нарахованою та фактично отриманою пенсією наразі є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд не здійснює розрахунок пенсії та не може знати на майбутнє чи буде підвищуватися пенсія ОСОБА_1 .

Поряд з цим, вищевказане твердження суду також поширюється на вимогу позивача про зобов`язання управління Пенсійного фонду відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн.

Крім того, суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Підставою для звернення до суду позивач посилається на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у недоплаті пенсії.

Разом з тим, суд повторює, що наразі матеріальна шкода позивачу не заподіяна, адже даним судом рішенням суд зобов`язує пенсійний орган провести перерахунок пенсії з 02.10.2018 року.

Пенсійний орган при здійсненні перерахунку має виплатити недоплачену різницю у пенсії, у разі виникнення останньої.

У разі виникнення спору, позивач не позбавлений права повторного звернення до суду за захистом своїх прав.

Крім того, суд роз`яснює, що одночасне стягнення матеріальної шкоди та вимога позивача зобов`язати пенсійний орган доплатити різницю є подвійною відповідальністю відповідача за одне і те ж зобов`язання, що відповідно до положень Конституції України є недопустимим.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, у викладеній нормі йдеться про право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення. Водночас з цим, позивачем не наведено, і матеріли справи також не містять обставин, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, а тому у цій частині вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України - відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 2 357, 57 грн - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, які виразились у неправильному розрахунку стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перерахувати стаж та пенсію ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 23.11.2020.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб