Справа № 120/3744/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Справа № 120/3744/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Лояніча В.О.,

представника позивача Приданчука В.В.,

представника відповідача Мельник Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020 до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (далі - АТ "Вінницягаз") до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), згідно з якою позивач просив суд:

- зобов`язати відповідача зняти арешт з усього рухомого майна (транспортних засобів) АТ "Вінницягаз", накладений постановою державного виконавця серії АН № 247134 від 18.10.2005;

- зобов`язати відповідача зняти арешт з банківських рахунків АТ "Вінницягаз" у ВФ "Промінвестбанк", ВЦВ "Промінвестбанк", АППБ "Аваль" та АКБ "Надра", який було накладено постановами державного виконавця б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005, зокрема з наступних рахунків:

1) за Постановою від 11.02.2005: з усіх розрахункових рахунків, відкритих у ВФ "Промінвестбанк";

2) за Постановою від 28.02.2005: з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого у ВФ "Промінвестбанк";

3) за Постановами від 19.05.2005 та від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк";

4) за Постановами від 19.05.2005, від 29.06.2005 та від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_9 ( НОМЕР_10 ), відкритого в АППБ "Аваль"; з рахунку № НОМЕР_11 ( НОМЕР_12 ), відкритого в АППБ "Аваль"; з рахунку № НОМЕР_13 ( НОМЕР_14 ), відкритого в АППБ "Аваль";

5) за Постановою від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_15 , відкритого в АКБ "Надра".

На підтримку заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є правонаступником публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", яке раніше мало найменування ВАТ "Вінницягаз" (). В період з 11.02.2005 по 17.08.2005 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції в рамках примусового виконання зведеного виконавчого провадження з виконання наказів Господарського суду Вінницької області у справах № 6/320-03, № 7/272-03, № 6/144-04, № 14/37-05, № 7/15-05, № 14/36-05 було винесено ряд постанов, якими накладено арешт на рахунки та транспортні засоби вказаного товариства як боржника. Разом з тим, протягом 2005-2019 років відповідні виконавчі провадження були закінчені у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення або ж завершені шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Відтак, у зв`язку з відсутністю відкритих виконавчих проваджень щодо АТ "Вінницягаз", позивач звернувся до відповідача з заявою № 21007/1-ск-3155-0620 від 26.06.2020, в якій просив зняти арешт з майна та рахунків товариства, накладений постановами державного виконавця № 247134 від 18.10.2005 та б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005. Однак листом від 13.07.2020 № 2017-2020/2-20-150/1847-2080 відповідач надав відмову, посилаючись на відсутність правових підстав для зняття арешту.

Бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо не зняття арешту позивач вважає неправомірною і такою, що порушує його законні права та інтереси як власника майна. Тому за захистом цих прав та інтересів позивач звертається до суду.

Ухвалою суду від 03.08.2020 позовну заяву АТ "Вінницягаз" залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України. При цьому позивачу встановлено строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, а саме: 1) уточнення позовних вимог з урахуванням положень ст.ст. 5, 245 КАС України; 2) наведення додаткових обґрунтувань щодо належності відповідача та надання суду пояснень щодо того, чому позивач вважає, що саме відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) допустив порушення його прав та законних інтересів; 3) виконання вимог ч. 1 ст. 161 КАС України щодо надання разом з позовною заявою її копії та копій усіх доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи (а.с. 46-47).

11.08.2020 та 12.08.2020 до суду надійшли заяви позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Так, позивач надав суду позовну заяву в новій редакції, в якій, не змінюючи підстав позову, визначив відповідачем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 51-60).

Крім того, позивач конкретизував позовні вимоги та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна та рахунків АТ "Вінницягаз", накладений відповідно до постанов державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції серії АН № 247134 від 18.10.2005 та б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005;

- зобов`язати відповідача зняти арешт з усього рухомого майна (транспортних засобів) ВАТ "Вінницягаз" (правонаступником якого є позивач), накладений згідно з постановою державного виконавця АН № 247134 від 18.10.2005;

- зобов`язати відповідача зняти арешт з банківських рахунків ВАТ "Вінницягаз" (правонаступником якого є позивач) у ВФ "Промінвестбанк", ВЦВ "Промінвестбанк", АППБ "Аваль" та АКБ "Надра", накладений постановами державного виконавця б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005, зокрема:

1) за Постановою від 11.02.2005: з усіх розрахункових рахунків, відкритих у ВФ "Промінвестбанк";

2) за Постановою від 28.02.2005: з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого у ВФ "Промінвестбанк";

3) за Постановами від 19.05.2005 та від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк"; з рахунку № НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), відкритого у ВЦВ "Промінвестбанк";

4) за Постановами від 19.05.2005, від 29.06.2005 та від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_9 ( НОМЕР_10 ), відкритого в АППБ "Аваль"; з рахунку № НОМЕР_11 ( НОМЕР_12 ), відкритого в АППБ "Аваль"; з рахунку № НОМЕР_13 ( НОМЕР_14 ), відкритого в АППБ "Аваль";

5) за Постановою від 17.08.2005: з рахунку № НОМЕР_15 , відкритого в АКБ "Надра".

Крім того, до уточненої позовної заяви позивач додав її копію та копії всіх доданих до неї документів для відповідача.

Отже, позивач в повному обсязі усунув недоліки позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі суду від 03.08.2020 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 17.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом АТ "Вінницягаз" та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Водночас суд, проаналізувавши положення чинного законодавства та характер спірних правовідносин, дійшов висновку, що на цю справу не поширюються особливості розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначені статтею 287 КАС України (а.с. 112-114).

04.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 119-121). У відзиві зазначається, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) в підрозділі примусового виконання рішень відділу ДВС Вінницької області перебувало зведене виконавче провадження про стягнення коштів з ВАТ "Вінницягаз" (ПАТ "Вінницягаз"), до складу якого входили в тому числі виконавчі провадження з виконання наказів Господарського суду Вінницької області, які були повернуті стягувачам на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV), про що 16.09.2011 державний виконавець виніс відповідні постанови.

Відповідач наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 50 вказаного Закону арешт, накладений на майно боржника, знімається, та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Тобто, у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, накладений на майно боржника арешт не знімається. Отже, підстави для зняття арешту, накладеного на майно та рахунки ВАТ "Вінницягаз", були відсутні.

Крім того, відповідач зазначає, що чинний на сьогодні Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), а саме стаття 59 цього Закону, передбачає вичерпний перелік обставин, які зумовлюють зняття арешту з майна (коштів) боржника органом державної виконавчої служби. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відтак відповідач вважає, що діяв правомірно та не допускав протиправної бездіяльності щодо не зняття арешту з майна та рахунків позивача, оскільки державний виконавець вчиняє дії та приймає рішення на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 16.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Суд дійшов висновку, що позивач не пропустив строку звернення до суду з цим позовом, а тому підстав для його поновлення немає.

В судовому засіданні представник позивача Приданчук В.В. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві. Звертає увагу суду на те, що спірний арешт порушує майнові права та інтереси товариства, оскільки позбавляє його права користування та розпорядження своїм майном та коштами. Також це перешкоджає нормальному здійсненню товариством своє господарської діяльності. Водночас на даний час відсутні будь-які підстави для збереження чинності арешту, накладеного ще у 2005 році, адже відкритих виконавчих провадження щодо позивача не існує, так само як і немає боргових зобов`язань за ними.

Представник відповідача Мельник Т.П. в судовому засіданні позов заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Наголошує на тому, що орган державної виконавчої служби не допускав жодної протиправної бездіяльності щодо позивача, як боржника у виконавчому провадженні. А оскільки на сьогодні відповідні виконавчі провадження завершені, спірний арешт може бути знятий лише за рішенням суду. При цьому, на думку представника відповідача, позивачу необхідно звертатися до Господарського суду Вінницької області, оскільки арешт накладався у зв`язку з примусовим виконанням виданих ним наказів.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив таке.

Позивач АТ "Вінницягаз" є правонаступником всіх прав та обов`язків державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (ВАТ "Вінницягаз") та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (ПАТ "Вінницягаз"), що підтверджується Статутом АТ "Вінницягаз", затвердженим Загальними зборами товариства (протокол № 1 від 19.03.2019) (а.с. 36-39). При цьому ідентифікаційний код юридичної особи (03338649) внаслідок реорганізації та перейменування не змінювався, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ № від 15.10.2019 (а.с. 33-35).

У 2005 році під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження з виконання наказів Господарського суду Вінницької області державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції винесено ряд постанов, якими накладено арешт на майно (транспортні засоби) та банківські рахунки ВАТ "Вінницягаз".

Так, постановою б/н від 11.02.2005 накладено арешт на усі розрахункові рахунки позивача, відкриті у ВФ "Промінвестбанк" (а.с. 16).

Постановою від 28.02.2005 накладено арешт на рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий у ВФ "Промінвестбанк" (а.с. 17).

Постановами від 19.05.2005 та від 17.08.2005 накладено арешт на рахунки позивача за №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , відкриті у Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку" (а.с. 18-19).

Постановами від 19.05.2005, від 29.06.2005 та від 17.08.2005 накладено арешт на рахунки позивача за №№ НОМЕР_9, НОМЕР_11 , НОМЕР_13, відкриті у ВОД АППБ "Аваль" (а.с. 20-21).

Постановою від 17.08.2005 накладено арешт на рахунок позивача № НОМЕР_15 , відкритий у Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці (а.с. 22).

Крім того, постановою від 17.10.2005 накладено арешт на майно (транспортні засоби), що належать позивачу (а.с. 15).

Вказані арешти на сьогодні є чинними, що підтверджується витребуваними судом доказами, а саме відповідями з банківських установ та листом РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області (а.с. 178-179, 182, 204-217).

У зв`язку з повним фактичним виконанням судових рішень та відсутністю відкритих виконавчих проваджень щодо АТ "Вінницягаз", в рамках яких було накладено арешт на майно та рахунки товариства, позивач звернувся до відповідача, як правонаступника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції, з заявою № 21007/1-ск-3155-0620 від 26.06.2020 про зняття арешту з майна та рахунків товариства, накладеного постановами державного виконавця № 247134 від 18.10.2005 та б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005 (а.с. 11-12).

Листом від 13.07.2020 № 2017-2020/2-20-150/1847-2080 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для зняття арешту. У листі зазначено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) в підрозділі примусового виконання рішень відділу ДВС Вінницької області перебувало зведене виконавче провадження про стягнення коштів з ВАТ "Вінницягаз" (ПАТ "Вінницягаз"), до складу якого входили в тому числі виконавчі провадження з виконання наказів Господарського суду Вінницької області, які були повернуті стягувачам на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV. Зокрема, накази у справах № 6/144-04 від 27.01.2005, № 14/37-05 від 28.03.2005, № 7/15-05 від 08.01.2005 були повернуті стягувачам за постановами державного виконавця від 16.09.2011. Водночас, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві з наведених підстав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, не знімається. Також у листі зазначено, що статтею 59 Закону № 1404-VIII передбачено вичерпний перелік обставин, які зумовлюють зняття арешту з майна (коштів) боржника, а в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, виконавче провадження № 33115614 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 09.03.2005 у справі № 7/15-05 перебувало на виконанні та було закінчено відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 13-14).

Позивач з вказаною відмовою не погоджується, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна та рахунків АТ "Вінницягаз", а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку раніше визначилися Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, з наступними змінами та доповненнями.

Незважаючи на те, що цей Закон втратив чинність 05.01.2017 на підставі Закону № 1404-VIII, при вирішенні справи суд застосовує його норми, оскільки саме вони діяли на момент відкриття та завершення спірних виконавчих проваджень, об`єднаних у зведене виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно та рахунки позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною шостою статті 24 Закону № 606-ХІV (в редакції станом на 2005 рік) було визначено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Крім того, за змістом ст.ст. 50, 64 Закону № 606-ХІV стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

У разі відсутності у боржника-юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові-юридичній особі на праві власності або закріплене за ним (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

На зазначене майно накладається арешт і воно реалізується в порядку черговості.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005, 29.06.2005 та постановою серії АН № 247134 від 18.10.2005, що були прийняті в рамках примусового виконання зведеного виконавчого провадження (накази Господарського суду Вінницької області у справах № 6/320-03, № 7/272-03, № 6/320-03, № 6/144-04, № 4/135-04, № 3/35-04, № 8/278-03, № 14/37-05, № 7/15-05, № 14/36-05, 283/7-314, 284/7-315), накладено арешт на майно (транспортні засоби) ВАТ "Вінницягаз", як боржника у відповідних виконавчих провадженнях, а також на окремі банківські рахунки товариства у ВФ "Промінвестбанк", Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку", ВОД АППБ "Аваль" та Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці (а.с. 15-23).

В подальшому вказані виконавчі провадження, що входили до складу зведеного виконавчого провадження, були завершені у визначеному законом порядку.

Зокрема, виконавче провадження ВП № 5303362 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 6/320-03 від 22.12.2003 закінчене постановою державного виконавця від 30.05.2008 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-ХІV, а саме у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 25, 131).

З аналогічних підстав закінчені виконавчі провадження з виконання наказів Господарського суду Вінницької області № 7/272-03 від 08.01.2004, № 14/36-05 від 28.03.2005 та № 7/15-05 від 09.03.2005, що підтверджується постановами державного виконавця від 03.06.2005, від 15.07.2005 та від 17.04.2019 (а.с. 26-28).

Крім того, постановою державного виконавця від 02.06.2005 на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-ХІV (скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа) закінчене виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 8/278-03 від 19.03.2004 (а.с. 195).

Також, як видно з наданих суду витягів з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП-спеціпідрозділ), виконавчі провадження № 5303709 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 7/272-03 від 08.01.2004 в частині стягнення з боржника виконавчого збору було завершене шляхом винесення державним виконавцем постанови від 16.09.2011 про повернення виконавчого стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) (а.с. 125-126).

З цих же підстав завершено примусове виконання наказів Господарського суду Вінницької області № 14/37-05 від 28.03.2005, № 6/144-04 від 27.01.2005 та № 3/35-04 від 28.07.2005 (а.с. 127-130, 232-233).

Водночас прийняттю вказаних рішень передувало виведення виконавчих проваджень із зведеного провадження, про що свідчать відмітки, зроблені в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Окрім того, згідно з листами стягувача ДК "Газ України" від 14.09.208 № 31/13-3208 та від 05.11.2020 № 31/01-935 в АТ "Вінницягаз" відсутня заборгованість за наказами Господарського суду Вінницької області № 6/144-04, № 14/37-05, № 6/320-03, № 7/272-03 та № 4/135-04 (а.с. 29, 227). А зі змісту ухвали Господарського суду Вінницької області від 25.01.2005 у справі № 284/7-315 вбачається припинення провадження по заяві про затвердження мирової угоди між позивачем ДК "Укртрансгаз" та відповідачем ВАТ "Вінницягаз" у зв`язку з повним погашенням відповідачем спірної заборгованості перед позивачем (а.с. 196).

На вимогу суду позивач не зміг надати докази виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 284/7-315, про наявність якого зазначено у постанові державного виконавця від 11.02.2005 про накладення арешту на рахунки ВАТ "Вінницягаз" у ВФ "Промінвестбанк".

Втім, суд враховує, що це пов`язано з об`єктивними та незалежними від позивача причинами, а саме відсутністю будь-яких документальних відомостей з цього приводу, враховуючи час, що минув (більше 15 років).

Також суд враховує, що і у відповідача немає документально підтверджених даних про те, що відтоді проводилися виконавчі дії з примусового виконання вищезазначеного наказу. Відсутня інформації про це виконавче провадження і в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Крім того, під час розгляду справи представник відповідача підтвердила, що матеріали спірних виконавчих проваджень були знищені у зв`язку з закінченням строку їх зберігання. Більше того, знищені навіть акти про знищення матеріалів цих проваджень.

В силу вимог ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Крім того, згідно з наданими позивачем витягами (а.с. 30-32), в Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості щодо позивача, а в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень - відомості про будь-які відкриті виконавчі провадження щодо позивача.

Факт відсутності чинних виконавчих проваджень щодо позивача на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області відповідач також не заперечує.

Отже, здобуті судом докази вказують на остаточне завершення виконавчих проваджень, що входили до складу зведеного виконавчого провадження, при виконанні якого у 2005 році державний виконавець наклав арешт на майно (транспортні засоби) та кошти позивача.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що наданими доказами підтверджено наявність підстав для зняття спірного арешту у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його накладання.

Також суд вважає, що збереження чинності такого арешту є безпідставним, адже під час розгляду справи не встановлено існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б свідчили про необхідність залишення в силі накладеного арешту. Крім того, відповідач не надав доказів стягнення з позивача виконавчого збору та відкриття з цього приводу виконавчого провадження, що також давало б підстави для залишення в силі спірного арешту.

Поряд з цим, суд не може погодитись з доводами позивача про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту з майна та рахунків товариства.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто органи влади наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, що визначені законом і не можуть діяти та приймати рішення на свій розсуд.

Це обов`язкове правило стосується також органу державної виконавчої служби та його посадових осіб, які в силу приписів статті 1 Закону № 1404-VIII (а також статті 1 попереднього Закону № 606-ХІV) повинні діяти на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що виконавчі провадження, які входили до зведеного виконавчого провадження, в рамках якого було накладено спірний арешт на майно та рахунки позивача, завершені відповідачем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV шляхом повернення виконавчого документа стягувачеві, про що 16.09.2011 державний виконавець виніс відповідні постанови. З того часу такі виконавчі провадження не відновлювалися та відповідачу повторно до примусового виконання не пред`явлилися.

Згідно з частинами першою та другою статті 50 Закону № 606-ХІV (в редакції станом на вересень 2011 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, вказаними нормами закону на державного виконавця покладено обов`язок щодо зняття (скасування) арешту майна боржника лише у випадку закінчення виконавчого провадження відповідно до ст. 49 Закону № 606-ХІV (за окремими винятками) або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав відповідно до ст. 48 Закону № 606-ХІV.

Натомість закон не передбачав обов`язку державного виконавця самостійно вирішувати питання про зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених статтею 47 Закону № 606-ХІV.

Не містить такого обов`язку і стаття 60 Закону № 606-ХІV, якою регламентовано порядок зняття арешту з майна, накладеного при здійсненні виконавчих дій.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що при завершенні у 2011 році виконавчих проваджень зі складу зведеного виконавчого провадження, в межах якого у 2005 році накладався спірний арешт на майно та рахунки позивача, відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо не зняття (не скасування) такого арешту.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність у нього правових підстав для зняття арешту за заявою позивача від 26.06.2020 № 21007/1-ск-3155-0620.

Так, системний аналіз положень Закону № 1404-VIII, зокрема статей 13, 18, 37, 40, вказує на те, що посадові особи органу ДВС діють лише в рамках відкритих виконавчих проваджень, а повноваження державного виконавця як щодо накладення арешту на майно, так і щодо його скасування можуть бути реалізовані ним винятково під час здійснення виконавчого провадження.

Проте, як вже зазначалося, виконавчі провадження, в рамках яких відповідач наклав арешт на майно та рахунки позивача, давно завершені, а матеріали виконавчих проваджень знищені. Отже, їх відновлення неможливе, тоді як в силу вимог закону накладений органом ДВС арешт на майно боржника підлягає зняттю (скасуванню) саме в межах виконавчого провадження і не інакше.

Відтак суд доходить висновку, що на сьогодні відповідач позбавлений повноважень щодо самостійного зняття (скасування) спірного арешту.

Більше того, на думку суду, неможливим є покладення на відповідача обов`язку зі зняття арешту рішенням суду, адже з наведених вище причин відповідач буде позбавлений можливості у правомірний спосіб виконати таке рішення.

При цьому суд враховує, що за змістом статей 5, 245 КАС України захист порушених прав та інтересів особи, яка звернулася до адміністративного суду, здійснюється лише в спосіб, який не суперечить закону.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна та рахунків позивача, накладеного постановами державного виконавця № 247134 від 18.10.2005 та б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005, а також в частині зобов`язання відповідача зняти цей арешт.

Разом з тим, суд враховує, що існування арешту майна та рахунків позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (ст. 41 Конституції України).

Окрім того, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відтак суд вважає, що наявність чинного арешту на майно та банківські рахунки позивача, який було накладено багато років тому в межах неіснуючого на даний час виконавчого провадження, за відсутності законних підстав для його збереження істотно порушує майнові права та інтереси позивача. Поза сумнівом, такі права та інтереси підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 245 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися в спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII (у чинній редакції) підставами для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Водночас частиною п`ятою статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та становище, в якому опинився позивач у зв`язку з існуванням арешту його майна та банківських рахунків, накладеного в рамках завершених та знищених виконавчих проваджень, дають суду підстави дійти висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у цьому випадку є зняття за рішенням суду арешту, накладеного державним виконавцем на майно (транспортні засоби) ВАТ "Вінницягаз" та на банківські рахунки цього товариства у ВФ "Промінвестбанк", Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку", ВОД АППБ "Аваль" та Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці при виконанні зведеного виконавчого провадження відповідно до постанови серії АН № 247134 від 18.10.2005 та постанов б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005.

При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що для зняття спірного арешту позивачу необхідно звертатися до господарського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

В силу вимог ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Главою 11 Розділу II КАС України передбачено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби та приватного виконавця.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частинами першою та другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача у виконавчому провадженні.

В розумінні положень статті 14 Закону № 1404-VIII учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони (стягував та боржник), представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності-суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи за зверненням учасника виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами.

Поряд з цим, необхідно врахувати, що за змістом статті 339 ГПК України та статті 447 ЦПК України правом на звернення до суду щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цих Кодексів, наділені виключно сторони виконавчого провадження.

Звертаючись до адміністративного суду, позивач оскаржує бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області щодо не зняття арешту з майна та рахунків товариства, накладених постановами державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні з виконання наказів Господарського суду Вінницької області.

Втім, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, відповідні виконавчі провадження на сьогодні завершені: або у зв`язку з повним фактичним виконанням, або з підстав повернення виконавчого документа стягувачеві.

Таким чином, в даному випадку позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів не як сторона виконавчого провадження. Крім того, позивач фактично оскаржує бездіяльність органу ДВС, що не пов`язана з проведенням виконавчих дій при виконанні рішення господарського суду.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що ця справа підвідомча саме адміністративному суду та з урахуванням правил предметної і територіальної підсудності має вирішуватися Вінницьким окружним адміністративним судом.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України", стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ зауважив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. З урахуванням цього Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З огляду на викладене, враховуючи принцип верховенства права та беручи до уваги те, що у ситуацій, яка склалась, єдиним дієвим способом захисту порушених прав та інтересів позивача, на думку суду, є зняття (скасування) спірного арешту, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом зняття за рішенням суду арешту, накладеного державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції на майно (транспортні засоби) ВАТ "Вінницягаз" (ідентифікаційний код 03338649) відповідно до постанови серії АН № 247134 від 18.10.2005 та на банківські рахунки вказаного товариства у ВФ "Промінвестбанк", Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку", ВОД АППБ "Аваль" та Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці відповідно до постанов б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, яка є предметом оскарження, так само як і не встановлено факту порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції на майно (транспортні засоби) відкритого акціонерного товариства "Вінницягаз" (ідентифікаційний код юридичної особи 03338649) при виконанні зведеного виконавчого провадження відповідно до постанови серії АН № 247134 від 18.10.2005.

Зняти арешт, накладений державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції на банківські рахунки відкритого акціонерного товариства "Вінницягаз" (ідентифікаційний код юридичної особи 03338649) у ВФ "Промінвестбанк", Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку", ВОД АППБ "Аваль" та Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці при виконанні зведеного виконавчого провадження відповідно до постанов б/н від 11.02.2005, 28.02.2005, 19.05.2005, 17.08.2005 та 29.06.2005, а саме:

- за постановою від 11.02.2005: з усіх розрахункових рахунків товариства, відкритих у ВФ "Промінвестбанк";

- за постановою від 28.02.2005: з рахунку товариства № НОМЕР_1 , відкритого у ВФ "Промінвестбанк";

- за постановами від 19.05.2005 та від 17.08.2005: з рахунків товариства за №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , відкритих у Філії "Вінницьке центральне відділення Промінвестбанку";

- за постановами від 19.05.2005, від 29.06.2005 та від 17.08.2005: з рахунків товариства за №№ НОМЕР_9 , НОМЕР_11 , НОМЕР_13, відкритих у ВОД АППБ "Аваль";

- за постановою від 17.08.2005: з рахунку товариства № НОМЕР_15 , відкритого у Філії АКБ "Надра" у м. Вінниці.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (, місцезнаходження: провулок Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012);

2) відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) ).

Повне судове рішення складено 20.11.2020.

Суддя Сало Павло Ігорович