Справа № 640/4647/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4647/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополя

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року

у справі №640/4647/20 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Реле»

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Реле» (надалі - ТОВ «Науково-виробнича фірма «Реле», позивач), з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя (надалі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; місцезнаходження: 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 75) щодо не поновлення показників стану розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РЕЛЕ" (; місцезнаходження: 03127, м. Київ, проспект Голосіївський, будинок 132) з державним бюджетом з плати за землю та екологічного податку на території ВЕЗ "Крим" у вигляді відсутності податкового боргу/заборгованості - тобто на рівні "+0 грн";

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; місцезнаходження: 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 75) поновити показники стану розрахунків Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РЕЛЕ" (; місцезнаходження: 03127, м. Київ, проспект Голосіївський, будинок 132) з державним бюджетом по орендній платі за землю та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (екологічний податок) у вигляді відсутності податкового боргу/заборгованості - тобто на рівні "+0 грн".

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що нарахування та облік заборгованості по орендній платі за землю на території ВЕЗ "Крим" та екологічного податку за позивачем є незаконним.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Реле» - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо не списання податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" зі сплати орендної плати за землю у розмірі 741 468,02 грн та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 473,54 грн.

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі списати заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" зі сплати орендної плати за землю у розмірі 741468,02 грн та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 473,54 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що норми Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України", вказані в позовній заяві, не можуть бути застосовані до позивача, адже, з матеріалів справи вбачається та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру. Позивач не змінював свою податкову адресу (місце знаходження) з території АРК Крим та м. Севастополя на іншу територію України. Таким чином, позивач є резидентом та повинен сплачувати самостійно визначені зобов`язання згідно поданої ним податкової звітності.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно зворотного боку ІКП за позивачем, станом на 24 березня 2020 року, обліковуються несплачені податкові зобов`язання (ВЕЗ Крим, м. Севастополь), зокрема:

- по орендній платі з юридичних осіб у загальній сумі 741468,02 грн, які виникли за нарахуваннями, визначеними податковою декларацією з плати за землю (орендна плата) на 2014 рік від 21 лютого 2014 року № ;

- по екологічному податку в сумі 473,54 грн, які виникли за нарахуваннями, визначеними податковою декларацією з екологічного податку за І квартал 2014 року від 08 травня 2014 року № .

Позивачем 08 листопада 2019 року направлено відповідачу лист з вимогою поновити показники стану розрахунків Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РЕЛЕ" () з державним бюджетом по орендній платі за землю та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (екологічний податок) у вигляді відсутності податкового боргу/заборгованості - тобто на рівні "+0 грн".

Листом від 25.11.2019 року №2231/10/21-22-04-04-04-08 відповідач повідомив позивача, що на даний час відсутні нормативно-правові акти, які визначають порядок виконання положень чинного законодавства, які б дозволяли поновити показники стану розрахунків позивачу з державним бюджетом по зазначених податках у вигляді відсутності податкового боргу/заборгованості - тобто на рівні "+0 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання позивача у сумі 741 468,02 грн по орендній платі та 473,54 грн по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення виникли після тимчасової окупації, дату якого визначено 20 лютого 2014 року, суд приходить до висновку про наявність права у позивача на списання податкового боргу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Проте, Законом України від 12 серпня 2014 року №1636-VII "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (далі також - Закон №1636), положення якого набрали чинності 27.09.2014 року, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 26 такого змісту: "На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Пунктом 1 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі також - Закон №1207-VII), який набрав чинності з 27 квітня 2014 року, установлено, що цей Закон втрачає чинність з моменту повернення тимчасово окупованої території під загальну юрисдикцію України за умови попереднього і повного відшкодування збитків, нанесених внаслідок такої тимчасової окупації, у тому числі моральних збитків примусово переміщених осіб, або з дня прийняття Верховною Радою України рішення про визнання цього Закону таким, що втратив чинність.

За змістом частини другої статті 2 Закону №1207-VII датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

У відповідності до положень підпункту 12 пункту 12.3 статті 12 Закону №1636 під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ "Крим" діють з урахуванням того, що зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" норм статей 59, 60, 87 - 101, 124, 126 і 129 ПК України.

Пунктом 15.1 статті 15 Закону №1636 встановлено, що будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань за будь-якими податками (зборами, обов`язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

Так, 08 листопада 2019 року позивачем направлено відповідачу лист з вимогою поновити показники стану розрахунків Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" () з державним бюджетом по орендній платі за землю та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (екологічний податок) у вигляді відсутності податкового боргу/заборгованості - тобто на рівні "+0 грн".

У листі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя від 25 листопада 2019 року № 2231/10/21-22-04-04-08 зазначено, що по підприємству ТОВ "НВФ "РЕЛЕ" () станом на 25 листопада 2019 року обліковуються несплачені податкові зобов`язання по Головному управлінню ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (м. Севастополь) по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності у сумі 741468,02 грн., по екологічному податку (код бюджетної класифікації 19010101) у сумі 473,54 грн. та рентній платі за спеціальне використання води (код бюджетної класифікації 13020100)- 1453, 65 гривень. При цьому згідно з нормами статті 5 та пункту 12.3 статті 12 Закону України від 12.08.2014 року №1636-УІІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (далі Закон № 1636), на території ВЕЗ "Крим" не справляються загальнодержавні податки і збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України, не справляються з доходів, отриманих юридичними особами (їх відокремленими підрозділами) та фізичними особами на тимчасово окупованій території, операцій та/або з інших об`єктів оподаткування (в тому числі об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням) на тимчасово окупованій території. Відповідно до пункту 12.8 статті 12 Закону №1636, під час режиму тимчасової окупації валютний та платіжний режими діють з урахуванням того, що система електронних платежів Національного банку України та внутрішньодержавну платіжні системи, платіжними організаціями яких є резиденти України, не застосовуються на тимчасово окупованій території України. На даний час відсутні нормативно-правові акти, які визначають порядок виконання вищевказаних положень".

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не спростовує та не заперечує, що грошове зобов`язання позивача у сумі 741468,02 грн по орендній платі та 473,54 грн по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення виникли після тимчасової окупації, дату якого визначено з 20 лютого 2014 року, а отже в даному випадку дана заборгованість підлягає списанню у відповідності до вимог до висновку про наявність права у позивача на списання податкового боргу Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII.

Доводи апелянта, що позивачем не змінено податкову адресу з АРК Крим та м. Севастополя на територію України, колегією суддів не береться до уваги, оскільки із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса позивача: Україна, 03127, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 132 (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result)

З вищезазначеного вбачається, що в даному випадку позивач зареєстрований на території України, а отже на нього розповсюджується вимоги Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII.

Щодо твердження відповідача про відсутність порядку списання заборгованості колегія суддів не погоджується з даними твердженнями, оскільки статтею 19-1 Податкового кодексу України визначені функції контролюючих органів. Так, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів (підпункт 19-1.1.10); здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу (підпункт 19-1.1.10).

Згідно із статтею 19-2 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в частині забезпечення формування та реалізації податкової та митної політики виконує такі функції: здійснює координацію діяльності контролюючих органів; затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до компетенції контролюючих органів; прогнозує, аналізує надходження податків, зборів, платежів, визначених Податковим та Митним кодексами України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", джерела податкових надходжень, вивчає вплив макроекономічних показників, законодавства, угод про вступ до міжнародних організацій, інших міжнародних договорів України на надходження податків, зборів, платежів, надає пропозиції щодо збільшення їх обсягу та зменшення втрат бюджету; узагальнює практику застосування законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, розробляє проекти нормативно-правових актів; видає узагальнюючі податкові консультації відповідно до цього Кодексу; виконує інші функції, передбачені законом.

Таким чином, списання податкового боргу не належить до повноважень Державної фіскальної служби України та віднесено до компетенції контролюючих органів.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку про наявності права у відповідача списати податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" зі сплати орендної плати за землю у розмірі 741468,02 грн та по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 473,54 грн, а отже рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/24752/15 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, зазначених у ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк