Справа № 200/9812/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Справа№200/9812/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, буд. 5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат,

УСТАНОВИВ

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт НОМЕР_2 , виданий 15 лютого 2002 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач зареєстрований, як переміщена особа, згідно довідки ВПО №1445- від 18.11.2019 у Донецькій області, Слов`янському районі, смт.Андріївка, вулиця Зарічна, 31. Інвалід 2 групи, згідно довідки МСЕК серії 2-20ли № 073680 безстроково. У зв`язку з чим, отримував страхові виплати.

У зв`язку з набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населеному пункті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним фондом соціального страхування, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Внаслідок цього позивач, змушений був звернутися із заявою про взяття на облік та виплату страхових виплат до іншого територіального Фонду соціального страхування України, де його повідомили, що заборгованість по страховим виплатам не отримає, у зв`язку із затвердженням постанови КМУ № 335 від 25.04.2018 та зазначили, що наявна заборгованість з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

Просить суд

визнати поважними причини та поновити строк звернення до адміністративного суду з позовом,

визнати дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () щодо невиплати ОСОБА_1 , заборгованості по щомісячним страховим виплатам з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року - протиправними.

зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () відновити ОСОБА_1 , нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, а також сплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з лютого 2016 року по жовтень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

Ухвалою від 23 жовтня 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

6 листопада 2020 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими документами позивача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не визначає вимоги позивача, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

З приводу строку звернення до адміністративного суду слід зазначити наступне. Згідно ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач не отримував щомісячні страхові виплати з квітня 2016р. по липень 2017р. та з червня 2018р. по жовтень 2019р. про що йому було відомо. Будь-яких заходів з приводу поновлення страхових виплат протягом шестимісячного строку позивач не приймав. Звернувся до суду тільки 18.10.2020р. Таким чином, відповідач, вважає, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Управління зазначає, що позивач не здійснив законодавчо встановлених заходів для отримання страхових виплат, що свідчить про те, що страхові виплати з квітня 2016р. по липень 2017р. та з червня 2018р. по жовтень 2019р. не отримані позивачем саме з його вини.

ОСОБА_1 перебуває па постійному обліку у Хрустальницькому міському відділенні УВД ФСС України у Луганській області.

- з 01.12.2014р. по 31.03.2016р. перебував па обліку у Дружківському міському відділенні УВД Фонду як внутрішньо переміщена особа, де отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку із трудовим каліцтвом,

- з 01.04.2016р. страхові виплати ОСОБА_1 зупинені у зв`язку з закінченням терміну дії довідки ВПО,

-з 01.08.2017р. по 01.05.2018р. перебував на обліку у Слов`янському відділенні УВД Фонду як внутрішньо переміщена особа, де отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку із трудовим каліцтвом,

- з 01.06.2018р. страхові виплати ОСОБА_1 зупинені у зв`язку з закінченням терміну дії довідки ВПО,

- з 01.11.2019р. по теперішній час перебуває на обліку у Слов`янському відділенні УВД Фонду як внутрішньо переміщена особа, де отримує щомісячні страхові виплати у зв`язку із трудовим каліцтвом.

З 01.04.2016р. по 01.07.2017р. та з 01.06.2018р. по 01.10.2019р. ОСОБА_1 втрачав статус внутрішньо переміщеної особи, а тому суми нараховані за цей період обліковуються в Хрустальницькому міському відділенні УВД ФСС України у Луганській області. (управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області).

03.11.2020 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області надіслано лист про надання довідки про нараховані та виплачені страхові виплати. Відповідь наданий час не надходила.

За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Міляєв В.В. з 01.04.2016р. по 01.07.2017р. та з 01.06.2018р. по 01.10.2019р. на обліку в будь-якому відділені ВД Фонду в Донецькій області не перебував, тому вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та сплатити заборгованість є безпідставними та необґрунтованими.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Крім того, відповідач зазначає, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення не має права здійснювати страхові виплати, в тому числі внутрішньо переміщеним особам, за відсутності документів, що підтверджує право особи на страхові виплати.

Справи про страхові виплати внутрішньо переміщених осіб з незалежних від Фонда обставин залишилися у вілліленнях, що знаходяться на окупованих територіях Донецької та Луганської областей, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На ціх підставах просить відмовити в повному обсязі у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат.

23 листопада 2020 року позивач у призначене судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

З метою запобігання поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб суд зазначає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Щодо строку звернення до адміністративного суду.

Позивач у позовній заяві просить поновити строк звернення з адміністративним позовом до суду для вирішення спору.

Статтею 47 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 1105-XIV, передбачено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно із ч.4 ст.47 Закону 1105, виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

За таких обставин, позивач має беззаперечне право на отримання страхових виплат, як особа, що втратила працездатність від професійного захворювання, з часу первинного призначення страхових виплат. Норми статті 47 Закону №1105-XIV гарантують позивачу право виплати страхової суми без обмеження протягом будь-якого строку (оскільки інвалідність встановлено безстроково) та не ставлять в залежність від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Щодо суті позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 15.02.2002 року Краснолуцьким МВ УМВС України у Луганській області, РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідач - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області є юридичною особою і суб`єктом владних повноважень.

18 листопада 2019 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 1445- від 18.11.2019 року (а.с.6)

Згідно постанови № 0557/11521/11521/21 від 22.09.2017 року фонду соціального страхування Управління виконавчої дирекції в Донецькій області про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, продовжено потерпілому ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму в розмірі 3944,93.

Згідно постанови № 0536/11521/11521/24 від 23.05.2018 року фонду соціального страхування Управління виконавчої дирекції в Донецькій області про припинення щомісячної страхової виплати, припинено потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату у розмірі 5656,90 гривень.

Згідно постанови № 0536/11521/11521/26 від 03.02.2020 року фонду соціального страхування Управління виконавчої дирекції в Донецькій області про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, продовжено потерпілому ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму в розмірі 5939,74 гривень.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності невиплати такого виду страхової виплати, як пенсія.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. При цьому основи соціального захисту, а також форми і виді пенсійного забезпечення, визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Зокрема, з огляду на положення статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Разом з цим, положення частини 1 статті 27 цих же Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Отже, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування вичерпних випадків припинення таких страхових виплат, як страхові виплати, не передбачають, але встановлюють, що вони можуть бути передбачені іншими законами.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII).

Згідно статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України: 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого: 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку: 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми: 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Також суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, хоча припинення страхових виплат могло мати місце й в інших випадках, передбачених іншим законом, воно можливе виключно на підставі рішення Фонду соціального страхування або за рішенням суду.

Суд зазначає, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, в силу положень статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Проте будь-яких положень щодо незастосування до внутрішньо переміщених осіб Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у собі не містить, а положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Закону України "Про боротьбу з тероризмом" не містять вказівок про те, що ці закони є спеціальними по відношенню до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Суд констатує, що Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Закон України "Про боротьбу з тероризмом" не визначає жодної спеціальної підстави для припинення виплати особі будь-якого виду соціальної виплати, у тому числі і страхові виплати, як і не наділяє органи фонду соціального страхування України правом не приймати рішення у випадку наявності підстави для припинення страхових виплат, як це прямо встановлено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і тим більше, не встановлює права вчинити це автоматично на підставі інформації, отриманої від управління праці та соціального захисту населення, Держприкордонслужби або іншого державного органу про відсутність внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання чи про її повернення до покинутого місця проживання і не повернення назад.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені саме Конституцією та законами України.

Разом з тим реалізація прав позивача (на отримання заборгованості по страховим виплатам) була обмежена положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, що не відповідає та суперечить Конституції України.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат, суд вважає таким, що не мало ознак "законності". Тому, суд не бачить необхідним перевіряти дії фонду соціального страхування на предмет того чи переслідували вони легітимну мету: публічні або ж суспільні інтереси, а також чи було втручання у право на мирне володіння своїм майном пропорційним поставленій меті. Встановлення судом відсутності "законності втручання", тобто вчинення дії не у спосіб, що встановлений законом, є окремою підставою, яка вказує на те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідачем протиправно не призначено позивачу допомогу при народженні дитини, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач в адміністративному позові просив суд зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () відновити ОСОБА_1 , нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, а також сплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з лютого 2016 року по жовтень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року, проте згідно матеріалів справи, вбачається, що виплати позивачу не виплачується з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

Так, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

З урахуванням вище викладеного, для відновлення порушеного права позивача на отримання страхових виплат, відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити страхові виплати за період з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II группи.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, буд. 5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат - задовольнити частково.

Визнати дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по щомісячним страховим виплатам з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року - протиправними.

Зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, буд. 5, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) страхові виплати за період з квітня 2016 року по липень 2017 року та з червня 2018 року по жовтень 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков