Справа № 2-а-4596/10/0270
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4596/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Ткачук Вікторії Олексіївні

за участю представників сторін:

позивача : Олійник Валентини Михайлівни

відповідача : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія Вінницяобленерго" в особі Структурної одиниці "Гайсинські електричні мережі"

до: управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області

про: визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Гайсинські електричні мережі" з позовом до управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання відшкодувати шкоду.

Позовні вимоги мотивовані, зокрема тим, що відповідач відмовив у відшкодуванні витрат пов`язаних із наданням пільг з оплати електроенергії без норм споживання особам, на яких поширюється дія Закону України "Про міліцію", посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 879 від 01.08.1996 року "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати", якою встановлені норми споживання електричної енергії, в межах яких надаються передбачені чинним законодавством пільги на оплату житлово-комунальних послуг. На думку позивача така відмова є неправомірною, оскільки положення Закону, які обмежують надання пільг в рамках норм споживання визнані неконституційними, в зв`язку з чим, останній звернувся з позовом до суду про стягнення коштів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Як вбачається з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях № 01/2-27-2242 від 24.11.2010р. (а.с.57), відповідач з позовними вимогами не погоджується.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

15 жовтня 2010 року відкрите акціонерне товариство "АК Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Гайсинські електричні мережі" звернулось з листом № 765 (а.с. 7) до управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області з метою врегулювання спірного питання, яке стосується відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних із наданням пільг по оплаті електроенергії.

Так, в зазначеному листі позивач просив управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області як розпорядника коштів місцевого бюджету, погодити розмір коштів, які не відшкодовані з 01.11.2009р. по 01.10.2010р. енергопостачальній організації за надані пільги працівникам міліції звільненим зі служби за віком, хворобою або вислугою років.

Відповідач відмовив компанії у відшкодуванні витрат, пов`язаних з наданням пільг з оплати електричної енергії без норм споживання особами на яких поширюється дія Закону України "Про міліцію".

Станом на момент звернення до суду відповідачем не відшкодовано позивачу пільги на оплату житлово-комунальних послуг поза межами норм споживання в розмірі 9299 грн. 47 коп.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

З аналізу ст. 22 Закону України "Про міліцію" вбачається, що даною статтею передбачено соціальний захист працівників міліції.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч. 4 наведеної статті було внесено зміни, а саме доповнено її словами "в межах норм встановлених законодавством". В подальшому дана зміна була визнана неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Відтак, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що з 22 травня 2008 року, (з дня ухвалення КСУ відповідного рішення) ВАТ "АК "Вінницяобленерго", як електропостачальна організація, зобов`язана надавати електроенергію по пільговому тарифу, зокрема 50 % знижку по оплаті спожитої електроенергії на весь її обсяг.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ст. 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" надання пільг таких категорій споживачів здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, - головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Виходячи з наведеної норми, Управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів, протиправно відмовило позивачу у відшкодуванні витрат пов`язаних із наданням пільг з оплати електроенергії без норм споживання особами на яких поширюється дія закону "Про міліцію".

Щодо посилань представника відповідача у своїх письмових запереченнях на пропущення позивачем строку зверненння до суду, судом встановлено наступне.

До суду представником позивача додано заяву про поновлення строку звернення до суду № 980 від 16.12.2010р. (а.с. 63-65). Однак, як встановлено судом, позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість за період з листопада 2009 року по вересень 2010 року. На момент виникнення спірних правовідносин був чинний Кодекс адміністративного судочинства України в редакції від 10.09.2009 року зі змінами від 19.10.2009 року відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, в даному випадку слід керуватися положеннями Кодексу адміністративного судочинства України в редакції ст. 99 КАС України, яка діяла до 30 липня 2010 року.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач вказаний строк не пропустив, оскільки річний строк для звернення до суду з позовом про відшкодуванням шкоди за листопад 2009 року спливає в грудні 2010 року, за грудень 2009 року в січні 2010 року і т.д., а з даним позовом позивач звернувся до суду у листопаді 2010 року, тобто в межах строку звернення до суду діючого на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 статті 2 Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позовна вимога позивача про зобов`язання управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в подальшому відшкодовувати 50 % за всю електроенергію без обмеження норм споживання спожитою відповідно категорією пільговиків відповідно до ст. 22 Закону України "Про міліцію", задоволена бути не можуть, так як суд не може собою підміняти орган виконавчої влади.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13від 24.10.2008 року, згідно з яким, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як показами представника позивача так і матеріалами справи, суд з метою захисту прав та інтересів позивача, вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподіленню згідно із ст.94 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відшкодування пільг громадянам, які мають право на пільги згідно Закону України "Про міліцію" з листопада 2009 року по вересень 2010 року включно.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області вчинити дії з відшкодування шкоди, завданої його неправомірними діями в розмірі 9299,47 грн. (дев`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень сорок сім копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ "АК Вінницяобленерго" в особі СО "Гайсинські ЕМ" судові витрати в сумі 1 грн. 70 коп. (одну гривню сімдесят копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ "АК Вінницяобленерго" в особі СО "Гайсинські ЕМ" судовий збір за майновими вимогами в сумі 93 грн. 00 коп. (дев`яносто три гривні 00 копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 27.12.10

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна