Справа № 640/7313/20
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 640/7313/20

адміністративне провадження № К/9901/31314/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів: Олендера І.Я., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року

у справі № 640/7313/20

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець»

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, -

УСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/7313/20.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2020 року задоволено заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» та стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року скасовано додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2020 року та прийнято нове додаткове рішення, яким заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Підставою скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення було те, що судом першої інстанції належним чином не повідомлено відповідача про дату, час і місце судового засідання з розгляду заяви уповноваженого представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, то з огляду на приписи пункту 3 частини третьої статті 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування додаткового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2020 року з прийняттям нового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суд звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 826/14299/17.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання, що стосується стягнення на користь позивача судових витрат, обґрунтовано зазначив, що оскільки понесення позивачем витрати на правничу допомогу в межах даної справи у розмірі 10 000,00 грн підтверджено належними та допустимими доказами, підстави для висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат відсутні.

Аналізуючи рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції прийняв судове рішення у цій справі відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, враховуючи, що правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та враховуючи необґрунтованість касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року слід відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/7313/20 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді: І.Я. Олендер

В.П. Юрченко