Справа № 200/5126/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р. Справа№200/5126/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

секретаря Перерви Д.В.,

представника позивача Трофімчука В.В.,

представника відповідача Яковлевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-9215-17 У від 11 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-9215-17 У від 11 листопада 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 16.02.2005 року по 13.12.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та відповідно перебував на обліку як платник єдиного внеску. 25.05.2020 року від державного виконавця дізнався про винесення відповідачем спірної вимоги № Ф-9215-17 У від 11 листопада 2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 2754,18 грн., копію якої отримав після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. ОСОБА_1 зазначає, що від відповідача спірну вимогу він не отримував.

Вважає, що при винесенні спірної вимоги відповідачем не враховано приписи Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. 26.03.2020 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області з заявою про визнання безнадійною та списання недоїмки, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З наведених підстав позивач просив скасувати спірну вимогу.

Ухвалою від 01 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідно до ухвали від 13 серпня 2020 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та повинен в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.04.2019 року позивач мав борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 26073,72 грн., станом на 31.10.2019 року - 31582,08 грн., внаслідок чого сформовано вимоги № Ф-9215-17 від 11.05.2019 року та 11.11.2019 року відповідно.

Підстави для звільнення позивача від обов`язків платника єдиного внеску відповідно до пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI, та не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов`язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності. Вони звільняють платника від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом, але не скасовую повністю обов`язків платника єдиного внеску, та повинні застосовуватись до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції.

На підставі викладено відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 16.02.2005 року до 13.12.2019 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відповідні записи, знаходився на обліку як платник єдиного соціального внеску в Мар`їнській ОДПІ (місто Курахове) Мар`їнського управління Головного управління ДПС у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3, довідкою про взяття на облік платника податку № 414 від 01.03.2005 року та свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_2 (а.с.5, 6, 7).

Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом № 2464-VI.

11 листопада 2019 року відповідачем винесено вимогу № Ф-103665-43 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 2754,18 грн. Даних щодо отримання позивачем спірної вимоги відповідачем не надано.

В адміністративному порядку спірна вимога позивачем не була оскаржена. Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Позивач стверджує, що заявою від 25.03.2020 року він звертався до Головного управління ДПС у Донецькій області з заявою про визнання безнадійною та списання недоїмки, яка виникла у платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування який перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція (а.с.8). Проте доказів вказаного звернення з боку позивача суду не надано.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами частини 8, частини 12 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно зі статтею 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 16 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015р. за №508/26953, передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" від 02.03.2015 року № 219-VIII пункт 9-3 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI визначено вважати пунктом 9-4.

Таким чином, згідно з пунктом 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільнялися від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII, згідно зі статтею 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII (надалі Закон №1669) (в редакції, чинної у спірний період), згідно до статті 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час виникнення спірних правовідносин, Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО тривав.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" (втратило чинність), від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено м. Курахове (Мар`їнський район).

Отже, місто Курахове Донецької області, на території якого розташоване Мар`їнське відділення Мар`їнського управління ГУ ДПС у Донецькій області, в якій на обліку як платник єдиного внеску перебував позивач, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

Суд зазначає, що пункт 9-4 Закону України № 2464-VІ був чинний та не скасований на час прийняття спірної вимоги від 11 листопада 2019 року, будь-яких змін, пов`язаних із його дійсністю до цього Закону не вносилося, через що суд вважає безпідставними посилання відповідача на втрату цією нормою чинності через виключення пунктом 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, що набрав чинності 01.01.2016, підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669-VII. Отже, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону № 2464-VІ, якою є спірна вимога.

Стосовно посилання відповідача, що доповнення розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 пунктом 9-4 втратили чинність згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911), суд зазначає, що дійсно зазначена норма з 01 січня 2016 року втратила чинність, внаслідок її виключення згідно із Законом № 911, разом з тим збереглася в Законі № 2464. Пункт 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 й після внесення змін до Закону № 1669 Законом № 911 продовжує свою дію в часі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №805/2856/17-а.

Вирішуючи справу суд також враховує, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX, який набрав чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Отже, станом на час прийняття відповідачем спірної вимоги про сплату боргу № Ф-9215-17 від 11 листопада 2019 року, вказані зміни до Закону № 2464-VI не набрали чинності та відповідно до статті 58 Конституції України не мають зворотної дії в часі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги № Ф-9215-17 від 11 листопада 2019 року на суму 2754,18 грн., винесену відповідачем всупереч вимогам законодавства, що діяло на час їх прийняття, оскільки суми недоїмки, зазначені у вказаній вимозі, нараховані за період, який включає час проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., наведена сума відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-9215-17 У від 11 листопада 2019 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-9215-17 У від 11 листопада 2019 року на суму 2754,18 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 13 листопада 2020 року. Рішення складено у повному обсязі 23 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов