Справа № 420/12005/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 04.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62952386 з примусового виконання виконавчого напису № 18200, виданого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 23 854,86 грн.

Ухвалою судді від 13.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 13.11.2020 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково: зупинено стягнення на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 04.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62952386 з примусового виконання виконавчого напису № 18200, виданого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 23 854,86 грн.

19.11.2020 до суду від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни надійшли відзив із додатками та заява про залишення адміністративного позову без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України через пропущення позивачем строку на звернення до суду із даним позовом.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином; їх неявка не є перешкодою для розгляду справи згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, у зв`язку із чим справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами та наявність підстав для залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капiтал» звернувся до приватного виконавця із заявою N9 13862940 від 21 серпня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 18200 від 14 серпня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального Гораем Олегом Станiславовичем, про стягнення з боржника ОСОБА_2 коштів у розмірі 23854,86 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 04.09.2020 відкрито виконавче провадження № 62952386 з примусового виконання виконавчого напису № 18200, виданого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горій О.С. про стягнення з божника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Ведридк Капітал» заборгованості в розмірі 23 854,86 грн.

Згідно доданого до відзиву відповідачем копії реєстру рекомендованих поштових відправлень, лист з постановою про відкриття виконавчого провадження направлено позивачу за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 за № 110, а витягом з офіційного сайту «Укрпошта» підтверджується, що вказаний лист вручено позивачці особисто 08.09.2020, у зв`язку із чим відлік строку на звернення до суду із даним позовом розпочався з 09.09.2020 та сплинув через десять днів, тобто 19.09.2020.

Натомість із даним позовом ОСОБА_1 звернулася 09.11.2020, зазначивши у позовній заяві про те, що про протиправні дії відповідача дізналася лише 27.10.2020, в результаті отримання листа від роботодавця, однак зазначені обставини спростовані наданими відповідачем належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо залишення позову без розгляду внаслідок застосування наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду врегульовано статтею 123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. ч. 1-2 ст. 123 КАС України).

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС України).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду, встановленого частиною п. 1 ч. 2 статті 287 КАС України.

При цьому, суд зазначає, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Згідно прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішальною обставиною для визнання причини пропущеного строку поважними / неповажними в даному випадку є те, що позивач була обізнана про відкриття 04.09.2020 виконавчого провадження № 62952386 з примусового виконання виконавчого напису № 18200, виданого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 23 854,86 грн, в момент отримання засобами поштового зв`язку копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 08.09.2020, однак тривалий час (до 09.11.2020) не вчиняла жодних дій задля зміни правового стану, який пов`язаний з цим.

Як зазначено судом вище, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд також підкреслює, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За встановлених судом обставин, позивач очевидно була обізнана щодо необхідності своєчасного оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження і не була позбавлена можливості пред`явити відповідний позов.

Відтак, зазначені позивачем обставини, з якими вона пов`язує час пред`явлення нею позову, за жодних умов не можуть бути визнаними такими, які є об`єктивно непереборними, не залежали від її волевиявлення або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому позивачем не наведено інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та не підтверджені належними доказами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі № 9901/601/19, початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та / або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочався для нього з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про ухвалення відносно нього оскаржуваного рішення.

Невжиття позивачем активних дій протягом майже двох місяців, з урахуванням встановленого законодавством спеціального десятиденного строку на оскарження відповідного рішення, свідчить про пасивність поведінки у здійсненні права на пред`явлення позову.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. В той же час, вказаних обставин судом не встановлено.

Виникнення певних підстав позову (отримання 27.10.2020 листа від роботодавця), на яких у тому числі ґрунтується позовна вимога, не впливає на перебіг строку звернення до суду, оскільки такий строк розпочався з часу, коли позивач дізналася про відкриття спірного виконавчого провадження, отримавши відповідну поштову кореспонденцію.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

При цьому, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Також суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Крім того, у рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк