Справа № 420/210/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 420/210/20

адміністративне провадження № К/9901/25191/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року у справі №420/210/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови ВП №59705363 від 24 грудня 2019 року про накладення штрафу у розмірі^ 5100 грн,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Одеській області) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі по тексту - Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та 3-ї особи ОСОБА_1 , в якому просило суд визнати протиправним та скасувати постанову від 24 грудня 2019 року ВП №59705363 про накладення штрафу у розмірі: 5100 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року, у задоволенні адміністративного позову ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року у справі №420/210/20 та задовольнити позов.

Верховний Суд ухвалою від 23 жовтня 2020 року залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи; 2) документа про сплату судового збору.

В межах наданого строку на усунення недоліків ГУ ПФУ в Одеській області надіслало заяву у якій, як на підставу подання касаційної скарги, скаржник посилається як на виняткове значення для нього так і на те, що вирішення цього питання має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Також, ГУ ПФУ в Одеській області просило звільнити його від сплати судового збору з огляду на відсутність коштів, призначених на цю мету.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може звільнити повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк та перелік суб`єктів, до яких такі умови застосовуються, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Так, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначені умови, за наявності яких можливо було б відстрочити чи звільнити повністю або частково від сплати судового збору у скаржника відсутні.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Відносно посилання скаржника на те, що виконавче провадження є завершальною та невідємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, за яку сплачено судовий збір, та в якій провадження за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не відкривається, то за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця судовий збір не сплачується, зазначимо наступне.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" визначені об`єкти справляння судового збору, зокрема, судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Частиною другою цієї статті встановлені підстави, за наявності яких судовий збір не справляється. Встановлений перелік є вичерпним. Жодна з підстав до спірних правовідносин не може бути застосована.

Так, як вбачається з оскаржуваних судових рішень предметом позову у справі №420/210/20 є оскарження постанови від 24 грудня 2019 року ВП №59705363 про накладення штрафу у розмірі: 5100 грн.

Крім того, посилання скаржника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц є безпідставними, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі №420/210/20.

Отже, Суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява №26746/05, п.108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява №8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

З огляду на те, що скаржником не виконані вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху в повному обсязі, касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За наведених обставин касаційну скаргу потрібно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року у справі №420/210/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови ВП №59705363 від 24 грудня 2019 року про накладення штрафу у розмірі: 5100 грн повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду