Справа № 335/6467/20
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/6467/20 2-а/335/234/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
представника позивача адвоката Тивоненко Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича, до інспектора роти 1 батальйону 4 лейтенанта поліції Дасевич Альбіни Олександрівни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р., з позовом до інспектора роти 1 батальйону 4 лейтенанта поліції Дасевич А.О., третя особа: Департамент патрульної поліції, та просить суд скасувати постанову серії ЕАМ № 2865206 від 23.07.2020 року, винесену інспектором роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Дасевич А.О., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.07.2020 року відповідачем винесено постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, 23.07.2020 року об 15 год. 03 хв. 22 сек., по вул. Прибережна автомагістраль, позивач, керуючи транспортним засобом порушила вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху», а саме 40 км/год., д.з. встановленого спільно з д.з. 1.39 «Аварійно-небезпечна ділянка» та д.з. 6.23 «Пляж». Швидкість вимірялась лазерним приладом Trugam, чим порушила п. 12.10. ПДР - Порушення додаткових обмежень швидкості руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Із вказаною постановою позивач не погоджується, зазначає, що адміністративного правопорушення не вчиняла.
Крім того, звертає увагу суду, що при винесенні у відношенні неї оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем неповно з`ясовані та недоведені обставини, що мають значення для справи, які відповідач вважає встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права; невідповідність висновків постанови обставинам справи.
Так, відповідачем не виконані вимоги ст. 283 КУпАП, не вказані дані щодо моделі та номеру технічного засобу Trugam, яким здійснено фіксацію правопорушення, а саме, перевищення швидкості транспортного засобу, крім того не зазначено технічний засіб, яким використовувався інспектором при відео фіксації розгляду справи.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 337/3369/16-а від 30.05.2018 року зазначено, якщо у постанові про накладання адмінправопорушення у справах про порушення Правил дорожнього руху України, всупереч ст. 283 КУпАП не вказано технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис, то провадження підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення.
Оскаржувана постанова взагалі не містить інформації про швидкість, з якою рухалась позивач ці дані відповідачем просто не зазначені, відтак позивач вважає, що взагалі нічого не порушувала, а швидкість не перевищувала.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не були з`ясовані обставини справи, а саме не було встановлено істину чи дійсно, позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП і чи є у її діях склад правопорушення.
Зазначені обставини, на думку позивача, вказують на формальний розгляд справи та поверховість, який тривав 1 хвилину зі слів інспектора, неповноту перевірки даних за фактом здійснення нею дій.
Крім того, в порушення вимог ст. 268, ч. 2 ст. 279 КУпАП позивачу не було забезпечено права на юридичну допомогу, не були роз`яснені права як стороні по справі, щодо можливості подачі доказів невинуватості та інше, що суттєво вплинуло на результати розгляду справи.
Також, в порушення ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП позивача не ознайомили та фактично позбавили можливості реалізувати передбачені зазначеною нормою права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Порушення прав позивача позбавило його можливості скористатися передбаченим ст. 59 Конституції України права на захист (виклик адвоката).
Крім того, відповідач провів формальний розгляд і взагалі не з`ясував обставини справи, чим порушив ст.ст. 17, 18, 245 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Інших доказів про підтвердження факту порушення законодавства оскаржена постанова не містить.
Таким чином, відповідач не виконав вимог КУпАП щодо повного та об`єктивного дослідження обставин справи, не з`ясував всіх обставин, необхідних для встановлення істини у справі, та з порушенням процесуальної форми її розгляду не дав їм оцінку у сукупності з іншими доказами.
Ухвалою Орджонікідзевськог районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2020 року, відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , призначено судовий розгляд справи по суті. В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримала, про що свідчить розписка. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
07.09.2020 року представником третьої особи Департаменту патрульної поліції Малій О.М. до суду подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник просить відмовити у позові у повному обсязі.
30.10.2020 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких сторона позивача просить розглянути справу без врахування третьої особи.
Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У поданому до суду відзиву, представник просить суд проводити розгляд справи у відсутність представника Департаменту патрульної поліції.
Суд ухвалив справу розглянути у відсутності відповідача і третьої особи, повідомлених належним чином.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши повідомлені обставини та перевіривши достатність наявних у справі доказів для їх встановлення, дійшов наступного висновку.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.
Судом встановлено, що постановою ЕАМ № 2865206 від 23.07.2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 255,00 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що позивач, 23.07.2020 року о 15 год. 03 хв. 22 сек., в м. Запоріжжі, вул. Прибережна автомагістраль, керуючи транспортним засобом порушила вимогу транспортного засобу 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху», а саме 40 км/год. д.з. встановлено спільно з д.з. 1.39 «Аварійна небезпечна ділянка» та 6.23 «Пляж». Швидкість вимірювалась лазерним приладом Trugam, чим порушила п. 12.10. ПДР - Порушення додаткових обмежень швидкості руху.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п. 12.4. ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Як вбачається з постанови серії ЕАМ № 2865206 від 23.07.2020 рокуперевищення швидкості водієм ОСОБА_1 встановлювався за допомогою вимірювача швидкості Trugam.
Суд зауважує, що зазначені вище документи не засвідчені у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вимоги до оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлено ст. 94 КАС України.
Так, ч. 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 94 КАС України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.
Згідно з частиною 1 статті 74 КАС України докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до позиції висловленої колегією ВС/КАС у постанові від 19.02.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 524/1284/17, у разі якщо постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР не містить даних про технічний засіб, яким таке адмінправопорушення зафіксоване, то такий відеозапис, не може бути визнано належним доказом у справі.
Крім того, постановою ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року встановлено, що «Відповідно, суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею 122 КУпАП, оскільки DVD-RW диски, подані відповідачам на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не можуть вважатися належними доказами у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАА №074495 від 22 березня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис».
Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Судом встановлено, що окаржувана постанова не містить відомостей про відеозапис, фото та інші письмові докази, яким зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, як то передбачено п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП.
Виходячи з того, що оскаржувана постанова не містить ідентифікаційних даних технічного засобу яким адміністративне правопорушення зафіксоване, виходячи з вищевказаних позицій ВС то наданий третьою особою диск не є належним доказом правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Суд також звертає увагу, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Однак відповідач не надав суду доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР.
За правилами абзацу другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позовних вимог та необхідність скасування оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.
Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у звязку з задоволенням позову, з УПП в Запорізькій області ДПП слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Таким чином, підлягає стягненню з Управління патрульної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 420,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 222, 245, 251, 252, 276, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243 - 246, 250, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тивоненко Данила Руслановича, до інспектора роти 1 батальйону 4 лейтенанта поліції Дасевич Альбіни Олександрівни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАМ № 2865206 від 23.07.2020 року, винесену інспектором роти 1 батальйону 4 лейтенантом поліції Дасевич Альбіною Олександрівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також має бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повне ім`я (найменування сторін):
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 .
Представник позивача адвокат Тивоненко Данило Русланович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001616, адреса: АДРЕСА_2 .
Рішення ухвалено та підписано суддею 04.11.2020 року.
Суддя В.О. Макаров