Справа № 465/5984/20
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого: судді Марків Ю.С.,

секретаря: Волкова Н.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 05.09.2020 року, близько 15:00 год., керуючи автомобілем "Kia Sportage", д.н. НОМЕР_1 по трасі Київ-Чоп, М06, 563 км, рухався у напрямку населеного пункту Деревач. В процесі руху дотримувався усіх правил дорожнього руху. Рухаючись по трасі попереду нього, їхав поодинокий автомобіль, який різко загальмував до швидкості приблизно 25 км/год., після чого позивач почав гальмувати та маневрувати з правого боку у лівий, і щоб уникнути зіткнення з`їхав на суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. Маневр, який він здійснив був вимушеним об`їздом транспортного засобу з крайньої необхідності та згідно правил дорожнього руху. Завершивши маневр, він помітив у дзеркало заднього виду автомобіль патрульної поліції, який рухався за ним з увімкнутим проблисковим маячком червоного кольору і він одразу прийняв вправо та зупинився на узбіччі. До нього підійшов співробітник поліції Даньо А.І. і повідомив, що він скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП - всупереч вимогам ПДР України, а саме не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 "Вузька суцільна лінія", перетнув її, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Він повідомив співробітнику поліції, що їхав згідно ПДР та нічого не порушував, здійснював обгін транспортного засобу в межах правил та згідно п.34 ПДР, а саме розмітка 1.1. Звинувачуючи його у вчиненні адміністративного правопорушення, належним чином не ознайомив його з доказами його правопорушення, не надав жодного доказу фото чи відео фіксації, нібито вчиненого ним правопорушення, чим обмежив його права, а справу розглядав всупереч законодавству, не довівши його вини.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

У направленому на адресу суду відзиві на позов представник відповідача УПП у Львівській області ДПП зазначає, що інспектор УПП чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Рухаючись по автомобільній дорозі М-06 "Київ-Чоп" 561 км., позивач перетнув вузьку суцільну лінію, тим самим порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки. Представник відповідача посилається у поданому відзиві на те, що з нагрудної камери інспектора поліції, позивачу було запропоновано підійти до службового автомобіля для ознайомлення з відеозаписом правопорушення, на що позивач відмовився та вимагав ознайомити його з доказами на вулиці або ж у власному автомобілі. Однак відеореєстратор встановлений стаціонарно, що унеможливлює відтворення відеозапису поза салоном службового автомобіля. Розгляд справи, як зазначається, відбувався в присутності особи, а саме було повідомлено про відеофіксацію, яка справа розглядається, з посиланням на статтю ПДР, роз`яснено права та обов`язки позивача, задоволено клопотання. На підставі розгляду справи працівник поліції прийняв рішення та оформив рішення у вигляді постанови серії ДП18 №854431 від 05.09.2020 року. Просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явились, на електронну адресу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції направлялась повістка про виклик до суду.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №854431 від 05.09.2020 року, 05.09.2020 року о 15 год. 12 хв. наавтомобільній дорозі М-06 "Київ-Чоп" 561 км., водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1. "вузька суцільна лінія", перетнув її, чим порушив п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, з долученого представником відповідача відзиву на позовну заяву, в додатках до якого вказано, що долучається DVD-R диск, з нього вбачається лише розмова позивача з працівником поліції, з якої неможливо пересвідчитись чи дійсно було вчинено правопорушення позивачем, так як фіксації вчинення правопорушення на ньому немає.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені та відеозапису вчиненого адміністративного правопорушення суду не представлено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, доказів спростування протилежного не додано, а відтак постанову серії ДП18 №854431 від 05.09.2020 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП слід скасувати, оскільки представником відповідача не долучено до матеріалів справи жодним чином підтвердженого факту вчинення адміністративного правопрушення.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №854431 від 05.09.2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Марків Ю.С.