Справа № 160/12654/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2019 року надійшли матеріали адміністративної справи № 215/2456/19 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася у не підкоренні ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст.ст. 33, 46, 48, 71 Конституції України та притягти до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20, 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України;
- зобов`язати начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіну Оксану Володимирівну протягом 15-ти днів індивідуальним актом вжити заходи для забезпечення для ОСОБА_1 рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму та захистити свободи пересування, вільного вибору місця проживання згідно заяви від 08.04.2019 року;
- захистити права ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 46, 48, 71 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни індивідуальним актом визначити місце його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для нього рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання, належного розрахунку субсидії на комунальні послуги та забезпечення права голосу на виборах президента 21.04.2019 року, їх визнання окремим пунктом рішення;
- зобов`язати начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради ОСОБА_2 протягом 15-ти днів скласти індивідуальний акт, яким вжити заходи для надання довідки про склад сім`ї, чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах відповідно до ст. 71 Конституції України;
- захистити права ОСОБА_1 , пов`язані з виборчим процесом, захистом соціальних прав, свободою пересування та вільним вибором місця проживання відповідно до ст.ст. 3, 19, 22, 33, 46, 69-71 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни прийняти рішення по складенню акта про місце його перебування за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю, для складання і надання довідки про склад сім`ї.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача з запитом від 08.04.2019 року за вх. № 483 про визначення місця реєстрації, виготовлення та надання довідки про склад сім`ї, вжиття заходів щодо внесення відповідних відомостей стосовно нього до Єдиного державного демографічного реєстру. Позивач зазначив, що метою звернення із зазначеним запитом є забезпечення конституційних та законних прав на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, а також, право голосу на виборах Президента України 21.04.2019 року відповідно до ст.ст. 3, 19, 22, 33, 46, 69-71 Конституції України.
Також, за поясненнями позивача, бездіяльність відповідача не переслідує законної мети правового режиму розгляду заяви, бо він відмовився використовувати свої владні виконавчі функції та не прийняв відповідного рішення щодо розгляду його заяви від 08.04.2019 року за вх. № 483, чим порушив низку чинних правових норм включно з нормами Конституції України. Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду його заяви, звернувся до адміністративного суду з позовом.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі № 215/2456/19 в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В., а в іншій частині позовних вимог адміністративна справа була передана на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для розгляду за предметною підсудністю.
ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року в адміністративній справі №215/2456/19, яка ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 року повернута заявнику.
19.08.2019 р. справа №215/2456/19 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 215/2456/19 була передана на розгляд судді Віхровій В.С.
Ухвалою суду від 23.08.2019 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви та в подальшому була йому повернута, оскільки він не усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 12.10.2020 року була задоволена заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позову до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 12.10.2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач надав суду відзив на позов та витребувані у нього ухвалою суду від 12.10.2020 року письмові докази, а саме копії:
заяви позивача від 08.04.2019 року за вх. № 483; відповіді управління від 10.04.2019 року № 2364 та № 2366; запрошення від 25.04.2019 року № 2645; реєстр відправлення запрошення від 26.04.2019 року; протокол засідання з питання розгляду звернень ОСОБА_1 від 08.04.2019 року, до УПСЗН виконкому Тернівської районної у місті ради від 03.05.2019 року; відповідь від 03.05.2019 року за вих. № 2749 на заяву позивача від 08.04.2019 року № 483; реєстр витрат конвертів, де зазначено відправлення позивачу відповіді на заяву від 08.04.2019 року № 483; заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 05.09.2018 року за вх. № 521; відповідь управління від 06.09.2018 року № 5673 на заяву від 05.09.2018 року за вх. № 521.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними. Так, за поясненнями відповідача, позивачу було направлено запрошення для прибуття до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради та участі у розгляді його заяви (запиту). Проте, у встановлений управлінням час позивач не з`явився, тому його заяву (запит) від 08.04.2019 року № 483 було розглянуто без його участі та надана письмова відповідь щодо кожного з порушених у ньому питань. При цьому, позивачу було роз`яснено, що відповідач не наділений законом повноваженнями щодо складання та надання актів про фактичне місце проживання або перебування фізичних осіб з метою виготовлення довідки про склад сім`ї або внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру.
Також, позивачу для реалізації його права на призначення допомог, отримання можливості вільного волевиявлення на виборах Президента України неодноразово пропонувалось з питання умов реєстрації місця проживання та видачі довідки про склад сім`ї звертатись до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, щодо пакету документів, необхідного для реєстрації місця проживання, то роз`яснення також надавались неодноразово у письмовій формі.
З урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Суд, враховуючи положення ст. 257, ст. 261, ст. 262 КАС України, розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2019 року позивач звернуся до відповідача з заявою, в якій просив:
- індивідуальним актом визначити місце мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги інваліду для складання і надання довідки про склад сім`ї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для нього рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання і належного розрахунку субсидії на комунальні послуги та забезпечення права голосу на виборах президента 21.04.2019 року;
- надати довідку про склад сім`ї відповідно до складеного акту про місце мешкання ОСОБА_1 для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для нього рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму згідно ст.ст. 3,19, 22, 33, 46, 48 Конституції України;
- вжити системи заходів, спрямованих на внесення інформації стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру, звернувшись до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, виконкому міської ради у м. Кривому Розі, державної адміністрації Дніпропетровської області, Кабінету Міністрів України та копії звернень надати йому для ознайомлення;
- розпорядженням усі необхідні документи, які є у справі, направити до відділу реєстрації для оформлення місця перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- негайно розпорядженням по управлінню використати усі свої управлінські повноваження для забезпечення гарантій ст.ст. 33, 71 Конституції України, прийняттям рішення по складенню акта про місце мешкання ОСОБА_1 , чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах Президента України 21.04.2019 року;
- надати копію статтей законодавства, які забороняють самостійному підрозділу виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради скласти акт, яким визначити місце мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги інваліду для складання і надання довідки при склад сім`ї, щоб призначити усі види допомоги і забезпечення конституційні гарантії відповідно до ст.ст. 3, 71 Конституції України;
- окремим листом пояснити, яка установа виконавчої влади, крім вашої установи, при даних обставинах, має повноваження забезпечити права ОСОБА_1 на соціальний захист, має вжити заходи усунення причин, що породжують не забезпечення для нього гарантій держави відповідно до ст.ст. 33, 46, 71 Конституції України;
- індивідуальним актом на підставі ст.ст. 3, 8, 19, 22, 33, 46, 48, 55, 68, 71, 92 Конституції України вжити заходи для забезпечення конституційних прав ОСОБА_1 ;
- звернутися до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради для вжиття заходів, які гарантували виконання ст.ст. 33, 46, 71 Конституції України і згідно рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті ради та їх виконавчих органів» вжити систему заходів та індивідуальним актом визнати ОСОБА_1 загальне, рівне та пряме виборче право для обирання Президента України 21.04.2019 року;
- надати запрошення для ОСОБА_1 з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його заяви від 08.04.2019 року;
- відправити додані заяви ОСОБА_1 для належного реагування та забезпечення захисту його конституційних прав;
- надати рішення та вихідний номер, дату відправки заяв ОСОБА_1 від 08.04.2019 року директору КУ «Будинок нічного перебування» КМР та голові виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради;
- надати належно завірену копію двох заяв від 05.09.2018 року форми за наказом Міністерства соцполітики України № 96 від 22.02.2012 року та за вх. № 521.
Відповідач повідомив позивача про те, що його заяви, які були додані ним до заяви (запиту) від 08.04.2019 року № 483, до голови виконкому Покровської районної у місті Кривий Ріг ради та директору КУ «Будинок нічного перебування» КМР ОСОБА_3 надіслані поштою для розгляду за належністю 10.04.2019 року за вих. № 2366 та № 2364.
У відповідь на вказану заяву від 08.04.2019 року за № 483 відповідач надіслав позивачу запрошення від 25.04.2019 року вих. № 2645, в якому повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце її розгляду. Факт направлення позивачу вказаного запрошення підтверджується реєстром витрат конвертів, що міститься в матеріалах справи. Проте, у зазначений строк позивач не з`явився, а тому його звернення було розглянуто за його відсутності, що оформлено протоколом засідання з питання розгляду звернень ОСОБА_1 від 03.05.2019 року.
Крім того, на заяву позивача від 08.04.2019 року № 483 відповідачем була надана відповідь від 03.05.2019 року за вих. № 2749, в якій він зазначив, що до компетенції УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради не належить складання та надання акту про фактичне місце проживання або перебування фізичних осіб з метою складання довідки про склад сім`ї або внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідач повторно повідомив позивача про те, що з питань умов реєстрації місця проживання та видачі довідки про склад сім`ї, а також реалізації його права на призначення допомоги та отримання можливості вільного волевиявлення на виборах Президента України, йому рекомендовано особисто звертатись до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, відповідач зазначив, що призначення та виплата соціальної допомоги здійснюється за зареєстрованим місцем проживання, а за відсутності останнього - відповідачем не передбачено складання акту про фактичне проживання та на його підставі призначати допомогу.
Крім того, відповідач зазначив, що позивач отримує в УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи або престарілим, який досяг 80-річного віку, відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996 року № 832 та розмір якої складає 4,80 грн., а виплата з урахуванням індексації на теперішній час становить - 32,71 грн. щомісячно.
Щодо надання копії звернення до управління від 05.09.2018 року за № 521, то відповідач повідомив, що у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» зазначена заява була направлена за належністю до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради, а отже, для отримання її копії ОСОБА_1 слід звертатись саме до відділу.
На підтвердження факту направлення вищевказаної письмової відповіді на заяву (запит) від 08.04.2019 року № 483 на адресу позивача, управління надало суду копію реєстру витрат конвертів.
Проте, позивач, вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо розгляду його заяви (запиту) від 08.04.2019 року № 483, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, що виникли з приводу бездіяльності відповідача щодо порушення режиму розгляду звернень позивача та порушенням його прав на інформацію, виборчих прав, соціальних прав, вільним вибором місця проживання, виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України від 11.12.2003 року № 1382-ГУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України від 01.06.2000 року № 1768-111 «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Положенням про управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, затвердженим рішенням Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 31.08.2018 року № 281.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За приписами ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Суд зазначає, що Закон України «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15, 16 вищевказаного Закону.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».
Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
Аналіз зазначених вище норм вказує, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади та місцевого самоврядування із зверненнями, а органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані у встановлений законом строк об`єктивно і вчасно розглядати звернення, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду.
Таким чином, реалізувавши своє право, позивач звернувся до відповідача з заявою від 08.04.2019 року, яка становить предмет судового розгляду, на яку відповідачем у встановлений законом строк була надана відповідь, що підтверджується матеріалами справи та про що зазначалось вище.
У позові позивач посилається на норми ст. ст. 9, 29, 33, 45 Закону України «Про інформацію», зазначаючи про порушення відповідачем правового режиму розгляду його заяви від 08.04.2019 року.
Суд зазначає, що відповідно ст. 9 Закону України «Про інформацію», основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про інформацію», інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.
Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
Аналіз викладених вище норм, на порушення яких посилається позивач, вказує, що такі норми регламентують загальні положення закону про регулювання відносин щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації. При цьому, у зверненні позивача від 08.04.2019 року, що становить предмет судового розгляду, не зазначено про інформацію з обмеженим доступом, що могла б становити предмет суспільного інтересу, та про це не зазначалось відповідачем при наданні відповідей на жодне із вказаних вище звернень.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем не було порушено правового режиму розгляду заяви позивача від 08.04.2019 року, з урахуванням чого, позивачу була надана вся необхідна інформація в рамках наданих йому відповідей на звернення, чим забезпечена реалізація права позивача на інформацію.
Водночас, суд зазначає, що статей 33 та 45 Закон України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-XII в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача та виникнення спірних правовідносин, не містить. Тому, посилання позивача на вказані норми не беруться судом до уваги.
При цьому, дослідивши зміст відповідей на звернення позивача, суд встановив, що відповідач роз`яснив та виклав висновки по кожному питанню в межах, наданих йому законом повноважень.
Натомість, позивач вважає, що відповідачем було порушено його право на інформацію, бо за результатами розгляду його звернення не прийнято жодного нормативно-правового акту.
З цього приводу суд зазначає, що надання відповіді по суті порушених у зверненнях до державного органу питань, є дискрецією органу державної влади.
За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
При цьому, суд бере до уваги твердження відповідача про те, що управління не є суб`єктом правотворчості та не має повноважень приймати нормативно-правові акті, які підлягають обов`язковій державній реєстрації та обліку у Єдиному державному реєстрі нормативних актів.
Адже, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до п. 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 року № 34/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2013 року за № 742/23274, нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Аналіз викладених вище норм вказує, що нормативно-правовий акт приймається уповноваженим на це суб`єктом нормотворення. При цьому, відповідно до викладених вище положень Закону України «Про місцеве самоврядування», управління не є суб`єктом нормотворення, бо є юридичною особою структурним підрозділом Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради та діє у межах повноважень, визначених Положенням про Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, затвердженого рішенням Тернівської районної у місті ради від 31.08.2018 року № 281.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при розгляді звернення позивача від 08.04.2019 року щодо його відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, доходить висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при наданні позивачу відповіді на його звернення. Адже, відповідач надав суду належні та допустимі докази правомірності своїх дій щодо надання ним відповіді на звернення позивача, які розглянув та вирішив у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З цього приводу суд також зазначає, що відповідно до положень ст. 249 КАС України, передбачений порядок та підстави постановлення судом окремої ухвали.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що аналіз викладеної вище норми КАС України вказує, що мета постановлення окремих ухвал як заходу реагування полягає в тому, що суд, якщо виявить під час розгляду справи порушення закону і встановить причини та умови, що сприяли його порушенню, може постановити окрему ухвалу та направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Тому, враховуючи, що під час розгляду справи судом не було виявлено порушення відповідачем закону, в тому числі і при розгляді звернень позивача, у суду відсутні правові підстави для застосування положень ст. 249 КАС України.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів індивідуальним актом вжити заходи для забезпечення для ОСОБА_1 рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму та захистити свободи пересування, вільного вибору місця проживання згідно заяви від 08.04.2019 року; захист права ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 46, 48, 71 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. індивідуальним актом визначити місце його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для нього рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання, належного розрахунку субсидії на комунальні послуги та забезпечення права голосу на виборах президента 21.04.2019 року, їх визнання окремим пунктом рішення; зобов`язання начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. протягом 15-ти днів скласти індивідуальний акт, яким вжити заходи для надання довідки про склад сім`ї, чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах відповідно до ст. 71 Конституції України; захист прав ОСОБА_1 , які пов`язані з виборчим процесом, захистом соціальних прав, свободою пересування та вільним вибором місця проживання відповідно до ст.ст. 3, 19, 22, 33, 46, 69-71 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. прийняти рішення по складенню акта про місце його перебування, за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю, для складання і надання довідки про склад сім`ї, суд зазначає наступне.

Вказані вище позовні вимоги є пов`язаними між собою в частині, що стосується вимоги позивача про визначення його місця мешкання, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 69 Конституції України, народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Відповідно до ст. 70 Конституції України, право голосу на виборах і референдумах мають громадяни України, які досягли на день їх проведення вісімнадцяти років.

Не мають права голосу громадяни, яких визнано судом недієздатними.

Відповідно до ст. 71 Конституції України, вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Суд бере до уваги посилання відповідача на те, що розгляд заяви на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям здійснюється на підставі вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», відповідно до умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» від 24.02.2003 року № 250 та з урахуванням вимог Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року № 345.

Відповідно до п. п. 3, 4 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управлінням за зареєстрованим місцем проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Соціальна допомога може бути призначена і виплачена за місцем фактичного проживання заявника за умови неотримання такої допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Аналіз викладених вище норм вказує, що зареєстроване місце проживання є визначальним для можливості реалізації позивачем його виборчих прав та соціальних прав, на порушення яких він вказує у своєму позові. З цього приводу судом було встановлено, що позивачу неодноразово повідомлялось відповідачем про те, що йому необхідно самостійно зареєструвати своє місце мешкання, надавши необхідні документи до відділу реєстрації місця проживання.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання та перелік необхідних документів, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», що встановлює правила реєстрації місця проживання громадян.

Суд бере до уваги пояснення відповідача про те, що до теперішнього часу ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання. При цьому, з відсутністю місця реєстрації пов`язані можливості позивача на призначення допомоги чи субсидії. Водночас, вищевказаними нормами не передбачено обов`язку відповідача у разі відсутності у заявника зареєстрованого місця проживання складати акт про його фактичне проживання та на його підставі призначати допомогу чи субсидію. Тим більше, що управління не має делегованих повноважень визначати індивідуальним актом місце проживання громадян та забезпечувати їх виборчі права.

Також, як зазначив відповідач, позивач перебуває на обліку в управлінні як одержувач компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи або престарілим, який досяг 80-річного віку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 832. Неодноразово позивач звертався до управління для перевірки права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Проте, у зв`язку з тим, що позивач не зареєстрував своє місце проживання, надання необхідного для призначення допомоги або субсидії пакету документів, управління не має можливості вирішити по суті питання, викладені у зверненні позивача (призначити йому державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та субсидію).

Крім того, за поясненнями відповідача позивачу було повідомлено про те, на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради від 14.09.2016 року № 402 «Про врегулювання питання щодо видачі довідок про склад сім`ї» рекомендовано ОСББ, житловим кооперативам, житлово-будівельним кооперативам, відповідним підприємствам (організаціям), що обслуговують житлові будинки (у тому числі гуртожитки), органам самоорганізації населення для інформаційного забезпечення даними при призначенні населенню субсидій на житлово-комунальні послуги, допомог, а також для інших, передбачених чинним законодавством цілей, співпрацювати з виконкомами районних у місті рад у сфері надання довідок про склад сім`ї за місцем проживання громадян до врегулювання питання на законодавчому рівні. При цьому, вказаним нормативним документом не передбачено у разі відсутності у заявника зареєстрованого місця проживання складати акт про його фактичне проживання та на його підставі призначати допомогу.

Таким чином, з урахуванням викладеного, в ході судового розгляду справи не було встановлено порушення відповідачем виборчих та соціальних прав позивача.

Тим більше, суд вказує, що такий спосіб захисту, як встановлення судом наявності компетенції (повноважень) не може слугувати підставою для втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, які, у свою чергу, визначені як нормативно-правовими актами, такі і підзаконними нормативно-правовими актами, про що зазначалось вище.

З огляду на викладене, в ході судового розгляду справи спростовані твердження позивача про те, що у відповідача відсутні будь-які заборони визначити місце тимчасового мешкання позивача та надати довідку. Адже, без активних дій позивача щодо надання необхідних документів та звернення до відповідних органів державної влади, що здійснюють реєстрацію місця проживання, відповідач, у свою чергу, не наділений законом повноваженнями щодо видачі довідки про склад сім`ї за відсутністю місця реєстрації заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, ухвалою суду від 12.10.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання адміністративного позову на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 133 КАС України.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23.11.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька