Справа № 260/2860/20
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 листопада 2020 рокум. Ужгород№ 260/2860/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Ватлін Т.В.

за участі представників

позивача: Подсоліна Л.В.

відповідача: адвокат Борсенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" про забезпечення адміністративного позову, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 листопада 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 23 листопада 2020 року.

Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення 38 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 16.03.2020 року № 850 "Про затвердження детального плану території".

11.11.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов - шляхом зупинення дії оскарженого рішення 38 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 16.03.2020 року № 850 "Про затвердження детального плану сільського населеного пункту села Коритняни, Ужгородського району".

Необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову зазначеним способом обґрунтована тим, що у відповідності до оскарженого рішення 38 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 16.03.2020 року № 850 "Про затвердження детального плану сільського населеного пункту села Коритняни, Ужгородського району" громадянами здійснюється будівництво житлових будинків у ІІ поясі Зони санітарної охорони водозабору "Минай", що завдасть непоправної шкоди навколишньому природному середовищу, державним інтересам, охоронюваним правам і інтересам позивача (заявника), громадським та приватним інтересам, а відновлення порушених прав буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року заяву Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" про забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні.

16.11.2020 року до суду надійшли письмова позиція сторони відповідача в частині заявленого клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема, представник просить врахувати наступні обставини: 03.09.2020 року судом вже виносилась ухвала про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, мотиви суду були обгрунтовані, а позивач з ними погодився; детальний план території є складовим генерального плану адміністративно-територіальної одиниці, а точніше є "уточненням" окремої частини території та підтвердженням відповідності містобудівної документації вимогам затвердженого генерального плану. Наразі генеральний план села Коритняни діє, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вже три рази відмовляв КП "Водоканал м. Ужгорода" та іншим учасникам у справі № 260/1336/18 у зупиненні дії рішення, що також важливо для розгляду даної справи; інформація наведена позивачем не є такою, що підтверджує виникнення обставин, які унеможливлюють в подальшому виконання судового рішення. Так, просить звернути увагу на фотознімки території, про яку йде мова, де чітко відображено постійне розорювання третіми невідомими сторонами та суду особами площ земельних ділянок, які на думку позивача відносяться до другого поясу зони санітарної охорони, як на території відповідача, так і на території села Холмок; висловили позицію щодо процесуальної неможливості забезпечення адміністративного позову щодо третіх осіб, які не є стороною у даній справі та відсутність інформації і документів з боку позивача щодо таких осіб.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" підтримав заявлене клопотання, представник Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області проти задоволення клопотання - заперечив.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши необхідні для його розгляду матеріали адміністративної справи, суд констатує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В Кодексі адміністративного судочинства України законодавець передбачив, що право на забезпечення адміністративного позову може бути обмежене з урахуванням особливостей публічно-правових відносин, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Щодо посилань представника відповідача на висновки судів у адміністративній справі № 260/1336/18 за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.08.2018 року № 502 "Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району", суд зазначає наступне.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 30.08.2018 року № 502 "Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району".

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року у справі № 260/1336/18 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.08.2018 року № 502, "Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни Ужгородського району" - відмовлено повністю.

При цьому, як вбачається із матеріалів вказаної справи, 05.12.2018 року КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" подало заяву про забезпечення позову, у якій просило зупинити дію оспорюваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Заява мотивована тим, що оспорюване рішення відповідно до пункту 5 набирає чинності з дня його оприлюднення, але не раніше 01.01.2019. Вважає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову до вказаної дати, відповідач, в порушення вимог діючих нормативно-правових актів України, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", внесе зміни у площі території другого поясу зони санітарної охорони водозабору підземних вод "Минай", чим завдасть непоправної шкоди навколишньому природному середовищу, державним інтересам, охоронюваним правам і інтересам позивача, громадським та приватним інтересам, відновлення яких буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року та постановою Верховного Суду від 24.10.2019 року, заяву про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення 21 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 30.08.2018 року № 502 "Про затвердження генерального плану сільського населеного пункту села Коритняни, Ужгородського району".

Зазначені заходи забезпечення адміністративного позову вжиті судом з тих мотивів, що підставою прийняття оспорюваного рішення слугувало те, що у зв`язку з дефіцитом територій Коритнянська сільська ради має намір відведення під житлову забудову територій, які накладаються на ІІ та ІІІ зону санітарної охорони водозабору "Минай" в районі свердловин КП "Водоканал" Ужгородської міської ради, які не використовуються. З урахуванням наведеного, просили дати вичерпний перелік документів та матеріалів для погодження відведення під житлову забудову цих територій.

Судом першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції встановлено, що зміна кількості свердловин, площі відбору потягне за собою необхідність перерахунку та перезатвердження запасів і, як наслідок, документальне оформлення водозабору з початку та значні фінансові витрати та штрафні санкції з боку контролюючих органів через відсутність спеціального дозволу за користування надрами, що в свою чергу свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі.

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою, крім випадків, передбачених цим Законом (стаття 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Таким чином, детальний план території містить правові приписи нормативного характеру, тобто є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Отже, відповідно до вказаної норми зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову, допускається лише за наявності однієї підстави - очевидних ознак протиправності такого акта.

При цьому, як встановлено судом з судового рішення у адміністративній справі № 260/745/19, у зв`язку з необхідністю збільшення продуктивності підземного водозабору "Минай" на підставі розпорядження виконавчого комітету Закарпатської обласної ради народних депутатів від 08.12.1977 року № 548 складено акт відбору площадки під свердловини на Минайському водозаборі від 08.12.1977 року.

21.11.1978 року заступником міністра житлово-комунального господарства УССР погоджено вибір земельних ділянок для розширення Минайського водозабору для водопостачання м. Ужгорода шляхом розміщення свердловин і під`їзних шляхів до них площею 8,57 га, з яких 4,85 га ріллі, 3,72 га шляхів на землях колгоспів ім. Калініна 2,12 га, ім. Горького - 6,45 га та з тимчасовим зайняттям 27,6 га земель цих колгоспів для прокладання інженерних комунікацій.

В подальшому на підставі завдання на проектування об`єкта "Розширення і реконструкція Минайського водозабору для водопостачання м. Ужгорода", погодженого заступником голови Закарпатської обласної ради народних депутатів 17.02.1978 року та затвердженого заступником міністра житлово-комунального господарства УССР 24.02.1978 року, на замовлення ПУВКХ м. Ужгорода (тепер - Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода") Львівською філією "Укрюжгипрокоммунстрой" розроблено техно-робочий проект "Розширення і реконструкція Минайського водозабору для водопостачання м. Ужгорода".

Рішенням виконавчого комітету Закарпатської обласної ради народних депутатів № 25 від 22.01.1980 року "Про зони санітарної охорони водопроводу м. Ужгород", серед іншого, встановлено зони санітарної охорони першого поясу для всіх джерел водопостачання Минайського водозабору, водопроводного каналу Кам`яниця - Ужгород з огородженням по всій його довжині згідно з додатком; встановлено зони санітарної охорони другого поясу, в тому числі, підземних джерел водопостачання Минайського водозабору, водовід від Минайського водозабору до вул. Енгельса в м. Ужгороді згідно з додатком.

09.10.2003 року Комунальному підприємству "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 3237 на видобування підземних вод для господарсько-питного водопостачання м. Ужгорода Ужлаторицького родовища ділянки "Минай" (22 свердловини) та "Галоч" (3 свердловини).

16.12.2016 року Комунальному підприємству "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" надано дозвіл на спеціальне водокористування УКР № 901-А/ЗАК, в тому числі, з підземних джерел водопостачання прісної води (свердловина Ужлаторицького родовища ділянки "Минай").

В 2018 році Комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" розроблено проект "Зона санітарної охорони водозабору "Минай"", затверджений директором КП "Водоканал м. Ужгорода" 14.03.2018 року. Відповідно до такого проекту, Зона санітарної охорони водозабору "Минай" складається з першого, другого та третього поясів в межах, визначених в картографічних матеріалах, що є додатками до нього, аналітичні розрахунки меж яких виконані в проекті "Зона санітарної охорони водозабору "Минай", розробленому ВКФ "Крокус" в 2002 році.

Зазначений проект погоджено Державною службою геології та надр України (лист № 8703/03/10-08 від 21.05.2018 року), сектором у Закарпатській області Державного агентства водних ресурсів України (лист № 938/ЗК/30-18 від 05.10.2018 року), Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області (лист № 04.04.02/4628 від 04.12.2018 року), постійною комісією з питань екології та використання природних ресурсів Закарпатської обласної ради (висновок від 27.03.2019 року).

28.03.2019 року проект "Зона санітарної охорони водозабору "Минай"" було розглянуто на засіданні міжвідомчої комісії облдержадміністрації з питань ефективного використання родовищ корисних копалин на території області, за результатами чого прийнято рішення про погодження Комунальному підприємству "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" І та ІІ зони санітарної охорони водозабору Минай, з якого здійснюється централізоване водопостачання населення м. Ужгород.

Рішенням чотирнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради № 1424 від 04.04.2019 року, враховуючи висновки постійної комісії з питань екології та використання природних ресурсів, на підставі ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 8-1, 93 Водного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 року № 2024, затверджено проект "Зона санітарної охорони водозабору "Минай"" Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" ділянка Минай, яка знаходиться в Ужгородському районі Закарпатської області у складі І та ІІ поясів особливого режиму.

Відповідно до статті 93 ВК України, постановою Кабінет Міністрів України №2024 від 18.12.1998 року затверджено Правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів (далі - постанова №2024).

Пунктом 3 постанови № 2024 передбачено, що межі зони санітарної охорони водних об`єктів визначаються проектом землеустрою. Межі зони санітарної охорони водних об`єктів встановлюються органами місцевого самоврядування на їх території за погодженням з державними органами земельних ресурсів, санітарно-епідеміологічного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології.

Згідно п. 4 постанови №2024 зони санітарної охорони поверхневих та підземних водних об`єктів входять до складу водоохоронних зон і поділяються на три пояси особливого режиму:

- перший пояс (суворого режиму) включає територію розміщення водозабору, майданчика водопровідних споруд і водопровідного каналу;

- другий і третій пояси (обмежень і спостережень) включають територію, що призначається для охорони джерел водопостачання від забруднення.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" режим зони санітарної охорони джерел та об`єктів централізованого питного водопостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України. Забезпечення дотримання режиму поясів особливого режиму санітарної охорони джерел та об`єктів централізованого питного водопостачання покладається: у межах першого поясу зон - на підприємства питного водопостачання; у межах другого та третього поясів зон - на місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, а також підприємства, установи, організації та громадян, які є власниками або користувачами земельних ділянок у межах цих зон.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року (справа № 260/745/19, головуючий - суддя Ващилін Р.О.) відмовлено у задоволенні позову Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода", про визнання протиправним та скасування рішення Закарпатської обласної ради 14 сесії 7 скликання від 04.04.2019 р. за №1424 "Про затвердження проекту "Зона санітарної охорони водозабору "Минай" Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" (рішення набуло законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року).

Враховуючи вищевикладене, невжиття судом заходів забезпечення позову по суті може істотно ускладнити поновлення порушених прав чи інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися, а сам захист таких прав судом не буде ефективним. Для такого поновлення їм доведеться докласти значних додаткових зусиль. Вказані обставини обґрунтовано підтверджують припущення, що до ухвалення можливого рішення в даній адміністративній справі про задоволення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Про протиправність спірного рішення, то оцінку таким буде надано судом при вирішені справи по суті.

При цьому, що стосується позиції відповідача стосовно того, що судом вже виносилась ухвала про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного суду, з мотивами якого позивач погодився, суд вказує на те, що жодним чинним нормативно-правовим актом не обмежено право сторін для звернення до суду за захистом своїх порушених прав шляхом подання заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення 38 сесії 7 скликання Коритнянської сільської ради від 16 березня 2020 року № 850 "Про затвердження детального плану території".

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд у встановлений ст. 295 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С.І. Рейті