Справа № 200/9696/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Справа№200/9696/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами письмового провадження справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Позивач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до суду із позовом до Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2020 у виконавчому провадженні № 62842080 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000,00 грн. та постанови від 28.09.2020 у виконавчому провадженні № 62841677 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000,00 грн. (з урахуванням уточнень до позову)

У наданій до суду 18.11.2020 заяві позивач просив суд розглянути вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2020 у виконавчому провадженні № 62842080 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000,00 грн., а позовну заяву в частині вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 28.09.2020 у виконавчому проваджені № 62841677 через скасування її відповідачем позивач просив залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що розмір визначеного в оскаржуваній постанові виконавчого збору не відповідає ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено його розмір на рівні 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Крім цього, як зазначив позивач, ним було самостійно виконано рішення суду в частині нарахування та виплати стягувачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань шляхом перерахування коштів за платіжним дорученням від 17.09.2020. Оскаржувану постанову прийнято відповідачем після отримання повідомлення позивача про виконання судового рішення, примусове виконання якого є предметом виконавчого провадження № 62842080. Посилаючись на перелік примусових заходів, що здійснюються під час виконавчого провадження, що визначені в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», позивач зауважив на тому, що стягнення виконавчого збору виконавцем можу бути здійснено виключно за умови вжиття заходів щодо примусового виконання судового рішення.

Відповідач відзиву до суду не надав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 26.10.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк на усунення її недоліків. Ухвалою від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.11.2020.

Враховуючи неявку повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи сторін до судового засідання, суд з урахуванням ч. 9 ст. 205 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 23.11.2020 позов залишено без розгляду в часті позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2020 у виконавчому провадженні № 62841677 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, є юридичною особою, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 23313902. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру місцезнаходженням позивача є: 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд 2

Згідно з ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідач, Слов`янський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), також є юридичною особою, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 34974684. Місцезнаходженням відповідача за даними реєстру є: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця Поштова, будинок 44.

20.08.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження (ВП) № 62842080 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2020 № 200/1191/20-а про зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

28.09.2020 відповідачем у межах ВП № 62842080 прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 20000,00 грн.

12.10.2020 державним виконавцем відповідача прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення.

Згідно штампу вхідної кореспонденції постанову про стягнення виконавчого збору отримано позивачем 05.10.2020. Із врахуванням надання позову до пошти 16.10.2020, позивач звернуся до суду у визначений ст. 287 КАС України 10-денний строк з дня, коли дізнався про порушення своїх прав.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ТА ВИСНОВКИ

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Спірною обставиною даної справи є правомірність прийнятої відповідачем постанови від 28.09.2020 у ВП № 62842080 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.ч. 1- 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 28.09.2020 у ВП № 62842080 вбачається, що виконавчий збір визначений відповідачем в сумі 20 000,00 грн., що відповідає розміру виконавчого збору, передбаченому для виконання рішення немайнового характеру, - 4 мінімальних заробітних плати.

Під час надання оцінки правомірності оскаржуваної позивачем постанови від 28.09.2020 суд виходить із наступного.

Згідно з наявними в матеріалах справи документами виконавче провадження № 62842080 стосується примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2020 № 200/1191/20-а про зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Рішення суду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік в розмірі місячного грошового забезпечення за своєю суттю має майновий характер, оскільки безпосереднім наслідком його виконання є стягнення з позивача грошових коштів.

До рішень немайнового характеру відносяться ті, які не підлягають вартісній оцінці.

Отже, відповідачем безпідставно визначено виконавчий збір в сумі 20 000,00 грн. виходячи з розміру, встановленого для визначення виконавчого збору за виконання рішень немайнового характеру.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів місячне грошове забезпечення стягувача становить 11817,00 грн. (до відрахування податків та інших обов`язкових платежів), а тому сума виконавчого збору за виконання рішення майнового характеру мала становити 1 181,70 грн.

Суд зауважує, що редакція частини другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що передбачає визначення виконавчого збору у відсотках від суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, діє з 28.08.2018, а саме з дати набрання чинності Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, яким внесено зміни до цієї норми.

До цього частина друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У розумінні Закону № 1404-VІІІ початком примусового виконання рішення є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору (10 відсотків) розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає примусовому стягненню, поверненню; вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом; заборгованості із сплати аліментів.

Відтак, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що виконавчий збір має стягуватись лише за фактичне стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції після 28.08.2018) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд також не приймає посилання позивача на правову позицію, викладену Великою палатою Верховного Суду в постанові у справі № 2540/3203/18, оскільки спір, що вирішувався в межах цієї справи стосується застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Крім цього, оскаржувану позивачем в цій справі постанову прийнято на підставі ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 (до 28.08.2018).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що спірна постанова відповідача не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині визначення виконавчого збору в сумі 18818,30 грн. (20000,00 грн. 1181,70 грн.) та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1977,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на зазначене, на підставі Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити частково.

Скасувати постанову Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 62842080 від 28.09.2020 в частині стягнення виконавчого збору у сумі 18 818,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судовий збір у сумі 1977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім гривень) 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, , адреса: 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського,буд 2;

Відповідач Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця Поштова, будинок 44.

Суддя А.С. Михайлик