Справа № 160/6980/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року Справа № 160/6980/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняГанжі О.С.
представника позивача представника відповідача Янової Е.В. Пономаренка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІН ПЛЮС» до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
25.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІН ПЛЮС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, складеним без урахування фактичних обставин справи та таким, що підлягає скасуванню. У декларації з податку на землю за 2017 рік, 2018 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки була взята з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.01.2016 року №03-07/290116/50 з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 рік - 1,06 та за 2017 рік - 1,0. У зв`язку зі зміною цільового призначення орендованої земельної ділянки та на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.08.2018 року №5/020818/03-07, позивачем була подана 02.10.2018 року уточнююча декларація за 2018 рік. Наказ про проведення перевірки, повідомлення про дату ії проведення та податкове повідомлення-рішення на адресу позивача не надходили. Також в акті перевірки відповідач вказав кадастровий номер земельної ділянки, яка у позивача в оренді не знаходиться.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
09.07.2020 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року було призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи з 12.08.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Зазначеною ухвалою було залучено до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровську міську раду.
11.08.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що позивач є орендарем земельної ділянки. У відповідності нормам чинного законодавства, сума орендної плати, яка повинна бути нарахована позивачу за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року складає 273012,83 грн. Під час проведення перевірки встановлено заниження на суму 183079,33 грн. Наданий позивачем витяг від 29.01.2016 року №03-07/290116/50 не містить даних щодо коду класифікації видів цільового призначення земель. Копія наказу про проведення перевірки та повідомлення були надіслані позивачу, проте повернулися на адресу позивача за закінченнями терміну зберіганням.
25.08.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що за відсутності доказів про вручення позивачу документів в порядку ст. 42 ПКУ права розпочинати проводити перевірку 19.12.2019 року, без належного повідомлення платника податку, у відповідача не було. Новий розмір нормативної грошової оцінки земель застосовується після того, як органи влади затвердять нову технічну документацію, а не з дати набрання чинності Порядку №489 від 01.01.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2020 року. У судовому засіданні, відкритому 21.10.2020 року, оголошувалася перерва на 11.11.2020 року.
22.09.2020 року від Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення на позов, в яких представник зазначив, що рішеннями Дніпровської міської ради за 2016-2017 роки встановлені ставки орендної плати за земельні ділянки, які надані у користування. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Порядок №489, яким врегульовано процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, має застосовуватися з 01.01.2017 року. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити посилаючись на обставини, що наведені у позові та у відповіді на відзив.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Також, 05.09.2018 року між сторонами укладено Додатковий договір до договору оренди землі в якому цільове призначення земельної ділянки зазначено: 02.03 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
У Декларації за 2017 рік позивачем була взята нормативна грошова оцінка земельної ділянки з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.01.2016 року №03-07/290116/50 у розмірі 1298615,65 грн. з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оціни земель за 2016 рік - 1,06.
У зв`язку із зміною цільового призначення орендованої земельної ділянки, позивачем 02.10.2018 року була подана уточнююча Декларація за 2018 рік в якій з вересня 2018 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.08.2018 року №5/020818/03-07 складає 2 753 071,81 грн.
Відповідно до ст. 42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що податковим органом не були порушені норми ПКУ щодо порядку проведення перевірки, а також письмового повідомлення про дату, час та місце їі проведення.
Посилання позивача на неотримання вказаного наказу та повідомлення не свідчить про протиправність дій податкового органу щодо повідомлення платника про призначення та початок проведення перевірки.
Як вбачається із матеріалів справи, документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, ст. 285, ст. 286, ст. 287, ст. 288, п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (надалі по тексту ПКУ), в наслідок чого, було встановлено заниження орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року на суму - 183 079,33 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПКУ.
Згідно ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, а
об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПКУ плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Підпунктом 14.1.73 п. 14.3 ст. 14 ПКУ визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно зі ст. 269 ПКУ платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Відповідно до п.п. 14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Положеннями п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру; центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, зокрема, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.
Згідно абзацу 1 пункту 284.1 ст. 284 ПКУ Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Рішенням Дніпровської міської ради встановлені наступні ставки орендної плати за земельні ділянки, які надані у користування:

№ 7/11 від 13.07.2016 року - розмір ставки орендної плати встановлено у розмірі 3% від суми нормативної грошової оцінки (з 01.08.2016 року);

№12/18 від 15.02.2017 року - розмір ставки орендної плати встановлено у розмірі 3% від суми нормативної грошової оцінки (з 01.03.2017 року);

№13/27 від 06.12.2017 року - розмір ставки орендної плати встановлено у розмірі 3% від суми нормативної грошової оцінки (з 01.03.2017 року);

№8/30 від 21.02.2018 року - розмір ставки орендної плати встановлено у розмірі 2,3% від суми нормативної грошової оцінки (з 01.03.2017 року).

Позивачем не надано доказів оскарження витягів Головного управління Держгеокадасту у Дніпропетровській області від 26.06.2018 року № 80/220618/03-07 та від 21.08.2019 року №1508-5006.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем вірно збільшено суму грошового зобов`язання з земельного податку на суму 183079,33 грн. за 2017-2018 роки.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 251, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІН ПЛЮС» до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.02.2020 року № - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Серьогіна