Справа № 465/2925/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Білоус Ю.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 465/2925/20 пров. № А/857/12136/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Гнатик А.З.

представника позивача: Заремби В.В.

представника апелянта: Рихвицького Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христини Романівни на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 вересня 2020 року у справі № 465/2925/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христини Романівни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

26.05.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Х.Р., Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення № 40/19/19-ф/пл від 26.12.2019р.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.09.2020р. позов задоволено. Суд визнати дії головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту ДАБІ у Львівській області Онищак Х.Р. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Крім того, суд скасував постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту ДАБІ у Львівській області Онищак Х.Р. від 26.12.2019р. за №40/19/19-ф/пл, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 Кодексу України про адміністративне правопорушення та закрив провадження.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Х.Р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16.09.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача Заремба В.В. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник апелянта Рихвицький Р.А. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

26.12.2019р. головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України Онищак Х.Р. прийняв постанову за №40/19/19-ф/пл в справі про адміністративне правопорушення якою притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинене правопорушення передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

Із змісту ч. 5 ст. 96 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) видно, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

В ст.244-6 КУпАП передбачено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (ст.96, 96-1 (крім ч.3 - 5), ч.1 та 2 ст.188-42 КУпАП).

Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (ст.96, 96-1 (крім ч.3 - 5), ч.1 та 2 ст.188-42 КУпАП ).

В п.7-1 ч.2 ст.255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 цього Кодексу протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

ч.3 ст.288 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст.96 КУпАП посадові особи відповідного орану (інспектори органів державного архітектурно-будівельного нагляду (головні інспектори) діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, головні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення. (ст.96 КУпАП).

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 р. в справі № 7254/716/16-а; від 16.07.2020 р. у справі 465/1971/16а.

ч.3 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено до органів державного архітектурно-будівельного контролю належить:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

В п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014р. визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Як видно із п.1 Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області затвердженого наказом Державної архітектурно будівельної інспекції № 928 від 12.06.2017р. вказаний Департамент є територіальним органом, без статусу юридичної особи публічного права, утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Системний аналіз норм права дає підстави для висновків, що органом державної влади суб`єктом владних повноважень, до повноважень якого належить здійснення державного архітектурно будівельного нагляду є виключно Державна архітектурно будівельна інспекція України, а не її структурний підрозділ у областях - Департамент ДАБІ у Львівській області.

Тобто, належним відповідачем у справах цієї категорії є Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.06.2019р. у справі № 813/7947 ( К/9901/14285/18).

Поряд з цим, належний відповідач Державна архітектурно-будівельна інспекція України до участі у справу залучений не був.

ст.48 КАС України встановлено, що суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Таким чином, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Колегія суддів вважає зазначити, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Таким чином, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та вирішуючи спір, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справу належного відповідача чи співвідповідача.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христини Романівни задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 вересня 2020 року у справі № 465/2925/20 - скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христини Романівни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя З.М. Матковська

Суддя В.З. Улицький

Постанова в повному обсязі складена 23.11.2020р.