Справа № 120/5737/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 листопада 2020 р. Справа № 120/5737/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області (лист № 3775-3841/Ц-02/8-0200/20 від 11.09.2020) у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з зарахуванням до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції; зобов`язати відповідача зарахувати позивачеві вказані періоди роботи до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі та здійснити відповідний перерахунок пенсії, починаючи з часу звернення до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.09.2020 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та обчислення стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". За наслідками розгляду заяви позивача відповідач листом від 11.09.2020 відмовив у перерахунку пенсії із зарахуванням вказаних позивачем періодів роботи до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", посилаючись на роз`яснення Міністерства охорони здоров`я України щодо віднесення закладів (відділень) охорони здоров`я до інфекційних та листа Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2004 за № 10.01.09/891, зазначивши, що з наданих позивачем документів правові підстави щодо зарахування таких періодів трудової діяльності в подвійному розмірі відсутні.

Позивач переконана, що періоди її роботи з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції повинні бути зараховані у подвійному розмірі при призначені пенсії, а тому оскаржувану відмову у зарахуванні їй стажу роботи за вказані періоди у подвійному розмірі та перерахунку пенсії вважає протиправною, такою, що порушує її права та законні інтереси.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 20.10.2020 відкрито провадження у справі, розгляд останньої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін). Крім того, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

06.11.2020 представник відповідача до суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що до заяви про перерахунок пенсії позивач надала довідку без номера та дати, видану державною установою "Вінницький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", посадову інструкцію лаборанта бактеріологічної лабораторії та Положення про бактеріологічну лабораторію. У наданій довідці вказані періоди роботи позивача та зазначено, що робота пов`язана з відбором проб та лабораторними дослідженнями біологічного матеріалу на небезпечні інфекційні захворювання. В Положенні про бактеріологічну лабораторію визначено, що основним видом діяльності, що проводить лабораторія, є метрологічні роботи проведення вимірювань показників в закріпленій галузі технічної компетенції при проведенні попереджувального та поточного санітарно-епідеміологічного нагляду, а також для організацій за угодами. Відповідач посилається на лист Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2004 № 10.01.09/89, відповідно до якого працівникам відділів з небезпечними інфекціями передбачена надбавка за тривалість безперервної роботи в структурних підрозділах в розмірі від 40 до 80 %, максимальний розмір для працівників відділення та лабораторії з особливо небезпечними інфекціями лабораторних центрів Держсанепідемслужби України, які здійснюють карантинний догляд, встановлено в розмірі 60%. На переконання відповідача, з наданих позивачем документів не простежується зазначений факт, а тому відсутні правові підстави для зарахування вказаних позивачем періодів трудової діяльності в подвійному розмірі. Враховуючи викладене, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що позивачеві правомірно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області з 05.10.2004 та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 11.09.2020 № 3775-3841/Ц-02/8-0200/20 ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило позивачеві у перерахунку пенсії із зарахуванням стажу в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". В листі зазначено, що 06.08.2019 позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 60 Закону № 1788 та надала довідку без номера та дати, видану державною установою "Вінницький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", посадову інструкцію лаборанта бактеріологічної лабораторії та Положення про бактеріологічну лабораторію. В наданій довідці, як вказує відповідач, зазначені такі періоди: з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції. В такій довідці, як вказує відповідач, також зазначено, що робота пов`язана з відбором проб та лабораторними дослідженнями біологічного матеріалу на небезпечні інфекційні захворювання. В Положенні про бактеріологічну лабораторію, як вказує відповідач, визначено, що основним видом діяльності, що проводить лабораторія, є метрологічні роботи проведення вимірювань показників в закріпленій галузі технічної компетенції при проведенні попереджувального та поточного санітарно-епідеміологічного нагляду, а також для організацій за угодами. Відповідач у наданій позивачеві відповіді на її заяву про перерахунок пенсії посилається на лист Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2004 № 10.01.09/89, відповідно до якого працівникам відділів з небезпечними інфекціями, передбачена надбавка за тривалість безперервної роботи в структурних підрозділах в розмірі від 40 до 80 %, максимальний розмір для працівників відділення та лабораторії з особливо небезпечними інфекціями лабораторних центрів Держсанепідемслужби України, які здійснюють карантинний догляд, встановлено в розмірі 60%. ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначає, що з наданих позивачем документів не простежується зазначений факт, а тому відсутні правові підстави для зарахування вказаних позивачем періодів трудової діяльності в подвійному розмірі.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За визначенням, наведеним у частині 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі є саме робота, яку виконувала особа.

Дана редакція статті набула чинності з 15.08.2003 та діяла у період, коли позивач набула права на пенсію за віком 05.10.2004, а отже період з 22.07.1968 по 31.12.2003 можливий до застосування в частині визначення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, за умови відповідності посади позивача вимогам статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 остання працювала за такими посадах:

з 22.07.1968 по 29.02.1980 лаборантом бактеріологічного відділу санітарно-бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції;

з 11.06.01986 по 15.03.1996 фельдшером-лаборантом бактеріологом Вінницької дезінфекційної станції;

з 15.03.1996 по 25.12.2012 фельдшером-лаборантом бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції;

01.04.2013 прийнята на посаду фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії державної установи "Вінницький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України";

з 08.07.2016 змінено підпорядкування установи на Міністерство охорони здоров`я України;

01.09.2019 звільнена за власним бажанням.

Із роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України (МОЗ) № 05.03-18-54/973 від 27.01.2010 видно, що "інфекційний заклад (відділення)" - це заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби (тобто інфекційна лікарня або інфекційне відділення, протитуберкульозний заклад або відділення тощо) або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб (тобто бактеріологічна лабораторія).

Також у вказаних роз`ясненнях МОЗ України від зазначено, що бактеріологічні лабораторії закладів державної санітарно епідеміологічної служби повною мірою мають право бути прирівняними до інфекційних відділень, а обчислення стажу роботи у подвійному розмірі для нарахування пенсії працівникам бактеріологічних лабораторій не суперечить законодавству України.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено можливість набуття трудового стажу, зокрема, і у інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я.

Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством України не визначено переліку закладів які відносяться до інфекційних так і не надано безпосереднього їх визначення.

Проте, принцип верховенства права, відображений у частині 4 статті 6 КАС України, встановлює заборону відмови в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правових актів, прийнятих відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованим збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб. Вищевказане передбачено їх кваліфікаційними характеристиками (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, затверджений наказом МОЗ від 29.03.2002 № 117). Зокрема зазначено, що лікар бактеріолог застосовує сучасні методи бактеріологічного обстеження різноманітних об`єктів, планує роботу та аналізує результати досліджень, проводить статистичну обробку даних, робить обґрунтований висновок, несе відповідальність за якість і достовірність результатів бактеріологічних досліджень, забезпечує знешкодження інфекційного матеріалу та інше.

Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 04.08.1983, що діє на території України згідно з вказівкою МОЗ України № 165 від 28.05.1996, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень і інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезінфекційних станцій, містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних лабораторій інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що робота позивача була пов`язана з дослідженнями на небезпечні інфекції та збудниками таких інфекційних захворювань, внаслідок чого може бути прирівняна до роботи в інфекційних закладах.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що бактеріологічні лабораторії СЕС, дезінфекційна станція, в яких працювала позивач, на переконання суду, безумовно слід вважати інфекційним закладом, який належить до відділень охорони здоров`я, зазначених у статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на роботу в яких розповсюджуються пільги по обчисленню стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до вказаної статті.

За приписами частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 та частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з частиною 5 статті 45 вказаного закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Перевіряючи дії відповідача на їх відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, з урахуванням встановлених фактичних обставин згідно з матеріалами справи, суд зазначає про те, що відповідач, надаючи позивачеві листом № 3775-3841/Ц-02/8-0200/20 від 11.09.2020 роз`яснення щодо відсутності в останньої підстав для зарахування стажу роботи в подвійному розмірі, фактично відмовив у проведенні перерахунку пенсії, оскільки впродовж строку, визначеного частиною 5 статті 45 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не прийняв відповідного рішення за наявності права на такий перерахунок у позивача, що виникло у неї, враховуючи її роботу в інфекційному закладі.

Відтак, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області, викладену у листі № 3775-3841/Ц-02/8-0200/20 від 11.09.2020, у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з зарахуванням до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача вчинити дії є похідними від першої, а відтак підлягають задоволенню в силу того, що похідна вимога залежить від задоволення іншої/основної вимоги (п.23 ст. 4 КАС України).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних відносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, викладену у листі № 3775-3841/Ц-02/8-0200/20 від 11.09.2020, у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з зарахуванням до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 22.07.1968 по 29.02.1980 на посаді лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції, з 11.06.1986 по 15.03.1996 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріолога Вінницької міської дезінфекційної станції та з 15.03.1996 по 31.12.2003 на посаді фельдшера-лаборанта бактеріологічної лабораторії Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з часу звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21036, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович