Справа № 280/778/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 листопада 2020 року Справа № 280/778/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Суліми С.Л.,

представників відповідачів Кондратенко Є.М., Боярської В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, 25, ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр..Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування постанови та акту,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач 2) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Акт фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.11.2019 № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 1ДФС-ФС від 16.01.2020 Головного управління Держпраці у Запорізькій області відносно ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 1ДФС-ФС від 16.01.2020 Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - Постанова) була винесена на підставі акту фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.11.2019 № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 (далі - Акт) щодо порушень фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме використання праці однієї найманої особи без оформлення трудових відносин. Позивач вважає, що Акт та Постанова протиправні та підлягають скасуванню на підставі того, що посилання в п.2.4 Акту на чоловіка ( ОСОБА_2 ), який начебто під час фактичної перевірки знаходився біля входу на територію стоянки та повідомив ревізорам про те, що працює у ФОП ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що їй невідома вказана особа, допуск її до виконання трудових обов`язків не здійснювався. Ідентифікувати особу на ім`я " ОСОБА_2 " не виявляється можливим, ревізорами не надано будь-яких його анкетних чи паспортних даних, письмове пояснення не відбиралося. Тобто, Акт є протиправним з огляду внесення в нього недостовірних відомостей, а Постанова, що винесена на його підставі, відповідно, теж є необґрунтовано та протиправною, в зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Відповідач 1 позов не визнав, надав суду відзив (вх.№ 11750 від 12.03.2020) в якому зазначив, що до ГУ Держпраці в Запорізькій області від ГУ ДПС у Запорізькій області надійшов лист від 22.11.2019 в якому повідомлялося про те, що ГУ ДПС у Запорізькій області, на підставі наказу № 663 від 06.11.2019 та направлень від 06.11.2020 №№134,135 було проведено фактичну з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ФОП ОСОБА_1 . Результати фактичної перевірки оформлені Актом про проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області від 18.11.2019 № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 . Факти, викладені в Акті стали підставою для ініціювання розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. На підставі отриманих документів, 16.01.2020 проведений розгляд справи про накладення штрафу та заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненком О.О. прийнято Постанову про накладення штрафу № 1ДФС-ФС від 16.01.2020 у розмірі 125190,00 грн. за порушення абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України. Відповідач 1 зауважив, що Акт фактичної перевірки є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Головне управління Держпраці у Запорізькій області не уповноважене пояснювати та надавати оцінку діям працівників ДПС.

Відповідач 2 позов не визнав повністю, надав суду відзив (вх. №11776 від 12.03.2020) в якому зазначив, що ФОП ОСОБА_1 проінформовано про проведення фактичної перевірки направленнями на перевірку від 06.11.2019 № 134 та № 135, з якими ознайомлено під розпис касира-оператора ОСОБА_3 та вручено належним чином завірену копію наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.11.2019 №663. За результатом проведеної фактичної перевірки складено акт перевірки від 18.11.2019 № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , другий примірник якого 19.11.2019 направлено поштою за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 відповідно до акту, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 24 КзпП України, а саме: використання праці охоронця без оформлення трудових відносин. Порушення встановлено на підставі того, що на момент перевірки, на вході на контрольно-пропускний пункт комплексу автостоянки № 16 за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , знаходився чоловік, який виконував функції охоронця КПП та пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_1 . Зазначену інформацію зафіксовано відеозаписом. У ході усної бесіди касир ОСОБА_3 вказала, що охоронця, який чергує на вході КПП, звуть ОСОБА_2. ФОП ОСОБА_1 не надано будь-яких пояснень та документального підтвердження стосовно оформлення трудових відносин з працівником - охоронцем. Відповідач 2 у відзиві наголосив, що акт перевірки за своєю суттю не є рішенням, а отже, не викликає будь-яких наслідків юридичного характеру, що підлягають скасуванню, а отже, вимога Позивача щодо скасування акта перевірки не відповідає нормам законодавства.

Ухвалою суду від 10.02.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений законом строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання на 19.03.2020.

Ухвалою суду від 19.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №280/778/20 строком на 30 (тридцять) днів та відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/778/20 на 20 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/778/20 на 16 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 16.07.2020 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 16.09.2020.

В судовому засіданні 16.09.2020 судом оголошено перерву до 07.10.2020.

В судовому засіданні 07.10.2020 оголошено перерву до 10.11.2020.

10.11.2020, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, представник відповідача 1 та представник відповідача 2 заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзивах на позов.

Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку з отриманням в установленому законом порядку інформації стосовно можливих порушень вимог податкового та трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 в частині використання праці найманих осіб без належного оформлення, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. та згідно наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 06 11 2019р. № 663 проведено фактичну перевірку комплексу автостоянки за адресою АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_4 . Перевірку проведено з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків та зборів до бюджету.

ФОП ОСОБА_1 проінформовано про проведення фактичної перевірки направленнями на перевірку від 06.11.2019р. №134 та №135, з якими ознайомлено під розпис касира-оператора ОСОБА_3 та вручено належним чином завірену копію наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.11.2019р. №663.

За результатом проведеної фактичної перевірки складено акт перевірки від 18.11.2019 р. №116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст.24 Кодексу Законів про працю України, а саме: використання праці охоронця без оформлення трудових відносин.

16.01.2020 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №1ДФС-ФС, якою до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 125190,00 грн., за допущення до роботи без укладання трудового договору працівника - охоронця.

Позивач, не погодившись з постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо вимоги позивача про скасування Акту фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.11.2019 № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 суд додатково наголошує, що Акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялась. Акт є носієм інформації про виявлені посадовими особами суб`єкту владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення, а тому оцінка акта, в тому числі оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладання у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Стосовно правомірності оскаржуваного рішення про накладення штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Лише непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, з підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз.5 п.81.1. ст. 81 ПК України).

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення (абз. 7 п.81.1. ст. 81 ПК України).

Разом з тим, суд не може погодитись із правомірністю застосування до позивача штрафних санкцій та з обґрунтованістю висновків щодо порушення позивачем вимог ч. 3 ст.24 Кодексу законів про працю України в частині допуску до роботи без укладання трудового договору, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 Кодексу законів про працю України).

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 24.12.2019 у справі №823/1167/16, від 05.02.2020 у справі №620/3913/18, від 06.02.2020 у справі №0840/3690/18, від 03.03.2020 у справі №1540/3913/18.

Підставами висновків акту про те, що присутній під час перевірки позивача невідомий чоловік є працівником ФОП ОСОБА_1 слугував відеозапис вказаної особи та відсутність документів, підтверджуючих трудові відносини.

Також, в якості доказу суду надано копію фото невідомого чоловіка, що у верхньому одязі сидить на ганку КПП на території автостоянки.

Суд зауважує, що ні встановлених анкетних даних невідомого чоловіка, ні письмових пояснень від нього, до матеріалів фактичної перевірки не додано.

З пояснень представника відповідача 2 вбачається, що висновок щодо виконання трудових обов`язків невідомим чоловіком зроблений на підставі його знаходження на території автостоянки в камуфльованому верхньому одязі та його власному визнанні. При цьому, встановити анкетні дані чоловіка не виявилось можливим з огляду на те, що він надати їх відмовився і відразу покинув територію автостоянки.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2).

Відповідно до ст.28 Цивільного кодексу України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону.

Заслухавши представників відповідачів та проаналізувавши надані докази, суд зазначає, що зазначені в акті перевірки обставини не є належним доказом вчинення позивачем порушень ст.24 Кодексу законів про працю України, оскільки не містять жодних відомостей, які б свідчили, що між чоловіком, який знаходився на території автостоянки, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , існували трудові відносини, зокрема відсутні докази, які б підтверджували факт виконання такою особою трудових функцій.

Посилання в акті перевірки про ненадання ФОП ОСОБА_1 документів, підтверджуючих трудові відносини з невідомим чоловіком ( ОСОБА_2 ), є досить логічним з огляду на їх відсутність в цілому.

Під час судового засідання 10.11.2020 судом досліджений відеозапис, що доданий до відзиву відповідачем 2, з якого вбачається, що на час входу ревізорів ГУ ДПС у Запорізькій області на територію автостоянки, на ганку будівлі КПП сидить невідомий чоловік, який на питання ревізорів підтвердив, що тут здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . На прохання назватися, чоловік відмовився. Відповіді касира ОСОБА_3 , що знаходилася всередині будівлі, щодо працевлаштування вказаного чоловіка, не чути.

Представник позивача наголосив, що вказаний запис не можна визнати належним та допустимим доказом, оскільки він проведений до фактичного початку перевірки, у порушення вимог, передбачених п. 80.7. ст. 80 Податкового кодексу України.

Позивач у судовому засіданні пояснила, що чоловік на відео (ОСОБА_2), їй незнайомий, до виконання трудових обов`язків нею не допускався. На якій підставі ревізорами був зроблений висновок про допуск нею цього чоловіка до виконання трудових обов`язків позивачу не відомо.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати висновки акту перевірки № 116/08-01-33-05/ НОМЕР_1 від 18.11.2019 протиправними.

Частиною 1 ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом ч.3-4 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (п.4 Порядку №509).

З позиції відповідача, при складенні постанови про накладення штрафу, уповноважені посадові особи Головного управління Держпраці у Запорізькій області діяли у межах повноважень, наданих законодавством, що доводить правомірність її складання.

Однак, суд зауважує, що при дотримані процедури винесення оскаржуваної постанови, уповноважені посадові особи Головного управління Держпраці не дотримались п.4 Порядку №509, адже під час розгляду справи і дослідження матеріалів та відсутності прямих доказів винуватості позивача у вчиненні порушень трудового законодавства України, наявності суперечностей в акті фактичної перевірки, прийняли постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку про протиправність постанови ГУ Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №1ДФС-ФС від 16.01.2020, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 2102 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, 25, ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр..Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування постанови та акту - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №1ДФС-ФС від 16.01.2020 Головного управління Держпраці у Запорізькій області відносно ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 20 листопада 2020 року.

Суддя М.С. Лазаренко