Справа № 320/6705/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року справа №320/6705/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Завод "Точмаш" до Головного управління ДПС в Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство Завод Точмаш до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Р №5 від 21.08.2019.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення контролюючого органу було прийнято за результатом проведеної камеральної перевірки, в ході якої був зроблений висновок про заниження Акціонерним товариством "Завод "Точмаш" орендної плати з юридичних осіб на 352620,36 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, оскільки повнота сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в силу вимог чинного законодавства не є предметом дослідження камеральної перевірки.

Крім того, позивач наголосив на тому, що Акціонерне товариство "Завод "Точмаш" належним чином та в повному обсязі здійснило сплату орендної плати з юридичних осіб за березень - червень 2019 року, у зв`язку з чим позивач стверджує, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що за результатами проведення камеральної перевірки було встановлено заниження позивачем орендної плати з юридичних осіб за березень-червень 2019 року на суму 176310,18 грн., чим порушено вимоги пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначив, що за даними ГУ Держгеокадастру у Київській області нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки площею 22,37 га станом на 01.01.2019 складає 42271824,83 грн., а тому річна сума податку має дорівнювати 3% від такої оцінки та складати 1268154,74 грн. (42271824,83 грн. х 3%). У зв`язку з цим сума орендної плати, яка була занижена позивачем за період з березня по червень 2019 року, становить 88155,09 грн. щомісячно.

Враховуючи вказане, відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.

Усною ухвалою суду від 09.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, було вирішено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті у той же день.

Присутній у судовому засіданні 09.06.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, призначене на 09.06.2020, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

Присутній у судовому засіданні 09.06.2020 представник позивача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника позивача та неявку відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, усною ухвалою суду від 09.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство "Завод Точмаш" (ідентифікаційний код 19277566, місцезнаходження: 08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Петропавлівська, буд.34) 28.06.1996 було зареєстровано в якості юридичної особи, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.01.2020 (а.с.97-100).

14.10.2008 між Переяслав-Хмельницькою радою (Орендодавець) та ВАТ "Інженерна компанія "Досвід" (Орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець зобов`язався надати, а орендар прийняти у строкове платне користування земельну ділянку під виробничу базу, яка знаходиться в місті Переяслав-Хмельницький, по вул. Петропавлівська, 34.

Пунктом 2 договору визначено, що в оренду надається земельна ділянка, загальною площею 22,37 га, в тому числі 22,37 га землі промисловості.

Пунктом 8 договору визначено, що договір укладено на 25 років.

Згідно з пунктом 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% в рік відносно нормативної грошової оцінки.

Пунктом 11 договору визначено, що орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 13435,74 грн. (а.с.30-32).

На підставі акта прийняття-передачі земельної ділянки від 22.10.2008 Переяслав-Хмельницької радою було передано, а ВАТ "Інженерна компанія "Досвід" прийнято у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в місті Переяслав-Хмельницький, по вул. Петропавлівська, 34 (а.с.33).

21.02.2010 між сторонами було укладено Додаткову угоду про перерахунок розміру орендної плати до договору оренди землі №531 від 14.10.2008, у якій сторони внесли зміни щодо нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, визначивши її на рівні 6 613 005,51 грн., а також встановивши, що місячний розмір орендної плати складає 16 532,51 грн. (а.с.40).

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерним товариством "Завод "Точмаш" було подано до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2019 рік від 19.02.2019, у якій самостійно визначено розмір орендної плати, який підлягає до сплати, а саме: за період з січня по листопад 2019 року - 17524,47 грн. щомісячно; за грудень 2019 року - 17524,41 грн. (а.с.25-28).

23.07.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати за землі державної та комунальної власності, за результатами якої складено акт від 23.07.2019 №2286/10-36-51-05/19277566 (а.с.5-6).

Посадові особи контролюючого органу в акті перевірки зазначили, що за даними ГУ Держгеокдастру у Київській області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 22,37 га станом на 01.01.2019 складає 42271824,83 грн. Річна сума податку за даними камеральної перевірки становить 1268154,74 грн. (42271824,83 грн. х 3%).

Відповідач зазначив, що сума орендної плати, яка була занижена позивачем за період з березня по червень 2019 року, становить 88155,09 грн. щомісячно.

У вказаному акті зазначено, що позивачем було занижено орендну плату з юридичних осіб за березень-червень 2019 року на суму 352620,36 грн., чим порушено вимоги пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (а.с.5-6).

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 №, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання у розмірі 352620,36 грн., штрафні (фінансові) санкції у розмірі 176310,18 грн. та пеня у розмірі 13694,24 грн., що в цілому складає 528930,54 грн. (а.с.7-8).

Позивачем була подана до Державної податкової служби України скарга на вказане податкове повідомлення-рішення, за результатом розгляду якої Державна податкова служба України рішенням від 01.11.2019 №8012/6/99-00-08-05-05 податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 № залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Пунктом 288.2 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з пунктом 288.3 статті 288 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах;

для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку;

для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до пунктів 285.1 - 285.2 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункти 287.3-287.4 статті 287 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 287.10 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Пунктом 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.3 статті 289 Податкового кодексу України).

Як зазначено вище, Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі висновків камеральної перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 №, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання у розмірі 352620,36 грн., штрафні (фінансові) санкції у розмірі 176310,18 грн. та пеня у розмірі 13694,24 грн., що загалом становить 528930,54 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що повнота сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в силу вимог чинного законодавства не є предметом дослідження камеральної перевірки.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач протиправно прийняв спірне податкове повідомлення-рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 20.4.1 контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктами 76.1-76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично є юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі №809/911/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80317875) та від 26.03.2019 у справі №805/4746/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80727256).

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац перший підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов`язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред`явлення направлення на перевірку.

При цьому у відповідності до положень підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

У спірній ситуації фактичною підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії став висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимоги підпункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України у зв`язку із заниженням орендної плати з юридичних осіб з огляду на її сплату в розмірі, меншому ніж 3 відсотки нормативної грошової оцінки.

Отже, предметом камеральної перевірки, проведеної Головним управлінням ДФС у Київській області, було фактично питання щодо повноти сплати Акціонерним товариством "Завод "Точмаш" орендної плати за земельну ділянку комунальної власності за березень-червень 2019 року, тобто питання, яке у відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України має перевірятися податковим органом шляхом проведення документальної перевірки.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач, здійснюючи контрольний захід з питання дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем орендної плати, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, а тому прийняття контролюючим органом на підставі висновків такої перевірки спірного податкового повідомлення-рішення про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з орендної плати та нарахування пені є безпідставним та необґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі №826/14382/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 78808435) та від 28.05.2020 у справі №826/18356/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89544115).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вказане, суд вважає, що камеральна перевірка АТ "Завод "Тошмаш", результати якої оформлені актом від 23.07.2019 №2286/10-36-51-05/197566, не є законною.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87929522) зауважив, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки перевірка Акціонерного товариства "Завод "Точмаш", результати якої оформлені актом від 23.07.2019 №2286/10-36-51-05/19277566, була проведена безпідставно та необґрунтовано, така перевірка не може мати будь яких правових наслідків, окрім тих які пов`язані із її протиправністю, що є безумовним свідченням протиправності прийнятого за висновками такої перевірки податкового повідомлення-рішення від 21.08.2019 №.

При цьому, суд не вбачає підстав для дослідження суті виявлених контролюючим органом порушень, про які вказано в акті від перевірки від 23.07.2019 №2286/10-36-51-05/19277566, оскільки в даному випадку встановлення судом допущених відповідачем порушень процедури проведення перевірки є достатньою самостійною підставою для визнання протиправними та скасування документів, прийнятих на підставі висновків такої перевірки. Дана позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у вищевказаній постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним податкового повідомлення-рішення від 21.08.2019 № не надав, а тому суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято протиправно та необґрунтовано.

Враховуючи вказане положення КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8139,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.12.2019 №241, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.24).

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області, становить 8139,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.08.2019 №.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства "Завод Точмаш" (ідентифікаційний код 19277566, місцезнаходження: 08401, Київська обл., м.Переяслав-Хмельницький, вул. Петропавлівська, буд.34) 8139,27 грн. (вісім тисяч сто тридцять дев`ять грн. 27 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул. Народного Ополчення, буд.5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.