Справа № 140/9221/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення апеляційного провадження

23 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/9221/20 пров. № А/857/10698/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді - Хобор Р. Б.
суддів - Сеника Р. П.
Шинкар Т. І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові питання про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року, ухвалене суддею Лозовським О.А. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 140/9221/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що 15.01.2002 року був прийнятий на посаду помічника прокурора Маневицького району Волинської області і до 24.04.2020 року працював в прокуратурі Волинської області на різних посадах.

До початку роботи в органах прокуратури у період з 01.08.1996 року по 03.07.2001 року навчався у Волинському державному університеті імені Лесі Українки за спеціальністю «правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

13.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції від 10.01.2002 року) (далі - Закон № 1789- XII), який діяв на час початку роботи позивача в органах прокуратури.

Рішенням № 0300-0315-8/7677 від 01.04.2020 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років посилаючись на те, що на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії пенсія працівникам прокуратури призначається відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1697-VII), у якій зазначено, що пенсія призначається незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Однак, позивач вважає, що застосування до спірних правовідносин статті 86 Закону № 1697-VII є неправильним, оскільки норми статті 86 Закону № 1697-VII, на думку позивача, істотно звужують право позивача на призначення пенсії, оскільки підвищують необхідний стаж роботи для призначення пенсії.

На час прийняття позивача до органів прокуратури діяв Закон № 1789-XII, стаття 50-1 якого передбачала право на призначення пенсії працівникам прокуратури при наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На думку позивача, стаття 86 Закону № 1697-VII зворотної дії в часі не має, оскільки звужує право позивача, а застосовуватися має закон, який діяв на час прийняття позивача на роботу до органів прокуратури.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пенсійне забезпечення. На думку позивача, належним способом захисту порушеного права є визнання дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, відповідно до стаття 50-1 Закону № 1789-XII, протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789- XII (в редакції Закону від 10.01.2002 року) в розмірі 90 відсотків суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки прокуратури Волинської області № 18-107вих.20 від 11.03.2020 рок про складові заробітної плати прокуратури Волинської області, з дня звернення до суду 24.06.2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погодившись з цим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши питання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції при його вирішенні виходить з наступних міркувань.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції з`ясував, що 03.09.2020 року Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду відкрив провадження у справі № 620/2767/19 про визнання неправомірними дій Пенсійного фонду щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) та зобов`язання Пенсійний фонд призначити пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) в розмірі 90 % суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати.

Проаналізувавши суть спору у цій справі, апеляційний суд встановив його подібність до спору у справі № 620/2767/19.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 140/9221/20 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 620/2767/19.

Керуючись статтями 236, 311, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 140/9221/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 620/2767/19.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Ухвала складена та підписана 23.11.2020 року