Справа № 240/7695/20
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7695/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

17 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представників позивача: Лищенка О.О., Мазуренко Т.В.,

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства - Фірма "Мрія 2000" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року - без змін.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.10.2015 між ППФ "Мрія 2000" та IMPULSE (QINGDAO) HEALTH TECH CO.,LTD (Китай) укладено контракт №ST25-2015/10/110 (далі контракт, а.с. 36).

Підпунктом 1.1 пункту 1 вказаного контракту передбачено, що продавець зобов`язаний відвантажити товар і передати право власності покупцю. У свою чергу, покупець зобов`язаний сплатити і прийняти товар на умовах даного контракту.

Під товаром мається на увазі: обладнання для зайняття спортом, спортивні речі, а також аксесуари, комплектуючи та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, у номенклатурі, кількості, за цінами і в терміни, указані в інвойсі (рахунку постачальника), що є невід`ємною частиною цього контракту. Інвойс виступає специфікацією на кожну поставку товару (п.п.1.2 п.1 контракту).

Відповідно до п.п. 3.1 п.3 контракту продавець поставляє товар, що продається за цим контрактом на умовах FOB Taichung (Тайвань) згідно Incoterms 2010.

Термін дії контракту з моменту підписання діє протягом двох років (п. 9 п.п.9.4 контракту).

08.10.2017 та 08.10.2019 між ППФ "Мрія 2000" та IMPULSE (QINGDAO) HEALTH TECH CO.,LTD до вказаного контракту укладено додаткові угоди №2 та №4 (а.с.37, зворот та а.с.38). Предметом домовленості було внесення змін до п.9.4 контракту щодо продовження терміну його дії до 08.10.2019 та 08.10.2021 відповідно.

Таким чином, на момент здійснення господарської операції контракт був чинний.

10.02.2020 позивач шляхом електронного декларування, на підставі вищевказаного контракту подав відповідачу для митного оформлення в режимі «Імпорт-40» вантажно-митну декларацію (далі - ВМД) №UA 100530/2020/007481, за якою на адресу позивача надійшов товар №1 - інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою із змінними механізмами обтяження в асортименті та товар №2 - інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою, - з країни виробника - Китай. Виробник, він же постачальник - «IMPULSE (QINGDAO) HEALTH TECH CO.,LTD» (а.с.156-159).

На підтвердження митної вартості товару разом з вищевказаною ВМД ППФ "Мрія 2000" було подано відповідачу наступні документи, а саме: пакувальний лист від 18.12.2019, рахунок-фактуру (інвойс) №Н191645 від 18.12.2019 (а.с.28-33), коносамент №MRFB 19112856 від 26.12.2019 (а.с.33, зворот), внутрішній коносамент QDZH054567 від 26.12.2019 (а.с.34), автотранспортна накладна (CMR) №0861 від 08.02.2020 (а.с.35), зовнішньоекономічний договір - Контракт №ST25-2015/10/110 від 08.10.2015 (а.с.36-38) та додаткові угоди до нього №2 від 08.10.2017 (а.с.37, зворот) та №4 від 08.10.2019 (а.с.38).

На вимогу митного органу та згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивач для підтвердження митної вартості товару додатково надав: прайс-лист виробника товару; копію експортної митної декларації країни відправлення, експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-247 від 10.02.2020 (а.с.40 на звороті - 42); виписки з бухгалтерської з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларанту запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В свою чергу декларантом додатково надано до митного органу: додаткову угоду №1 від 17.12.2017; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № В-247 від 10.02.2020; платіжний документ щодо попереднього митного оформлення товару №54 від 09.10.2019; формування вартості товарів від 01.12.2019, прас-лист від 01.12.2019; копію митної декларації країни відправлення №00001296 від 20.12.2019.

Митна вартість товарів за декларацією ВМД№UA100530/2020/007481 склала 788095,56 грн, а сума митних платежів 252358,11 грн та передплачена позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями №66 від 10.02.2020 на суму 250000 грн (а.с.55).

У поданих позивачем на підтвердження митної вартості товару документах, на думку митного органу, були наявні розбіжності, у зв`язку із чим 18.02.2020 відповідачем було винесене рішення про коригування митної вартості №UA100530/2020/300003/1.

Оскаржуване рішення прийняте відповідачем з підстав, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, зокрема відповідно до п. 3.1 Контракту № ST25-2015/10/110 від 08.10.2015 товар постачається на умовах поставки FOB Taichung (Тайвань). Відповідно до Інкотермс 2010 за таких умов поставки, витрати по транспортуванню товару несе покупець. Разом з тим, рахунок-фактура № Н191645 від 18.12.2019 містить інформацію про те, що товар постачається на умовах DAP Одеса, про що і зазначено у графі 20 митної декларації, а тому виявлені розбіжності у документах, можуть впливати на правильність визначення митної вартості а саме її складову - витрати на транспортування.

При цьому, наданий висновок № В-247 від 10.02.2020, на думку відповідача, не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість у зв`язку і тим, що такий ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі Інтернет htps://alibaba.com. При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарі в із інших джерел.

Разом з тим, вважає, що додатково надана копія митної декларації країни відправлення № 00001296 від 20.12.2019 не може бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки вона містить інформацію, що товар постачається на умовах FOB.

На підставі вищевикладеного, митна вартість була визначена за резервним методом і ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборі в митній вартості товарів: Товар №1 за митною декларацією №UA500050/2019/2092 від 22.11.2019 та Товар №2 за митною декларацією №UA500060/2019/200015 від 13.12.2019.

Митним органом скориговано вартість за одиницю 3,77$ за кг на загальну суму 32012,58$ (3,77$x8491) за Товар№1, та за одиницю 3,77$ за кг на загальну суму 26605,27 $ (3,77$x7057,1).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови №UА100530/2020/00109 від 18.02.2020, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товару з підстав, що декларантом заявлена митна вартість Товару №1,2 не підтверджена документально, зауважено, що дані графи 45, 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю та оформлення товару, оскільки може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів у повному обсязі. Роз`яснено необхідність подати нову належно заповнену митну декларацію, сплатити митні платежі в повному обсязі або оскарження такого рішення.

05.02.2020 ППФ Мрія подала до митного органу ВМД UA 100530/2020/009724 (а.с. 53) за ціною визначеною рішенням про коригування митної вартості від 05.02.2020 №UА100530/2020/300001/1.

Як наголошено представником позивача у позовній заяві, вищевказана декларація була подана з метою уникнення матеріальних збитків, пов`язаних зі зберіганням та транспортуванням товару.

Отже, коригування митної вартості товару наступне: ціна Товару№1: з 21648,72 $ скоригована до 32012,58 $, а за Товар №2: 10469,94$ на 26605,27$.

Після сплати позивачем визначених відповідачем митних платежів, що підтверджується платіжним дорученням №102 від 18.02.2020 (а.с.55, зворот) товари за ВМД №UА100530/2020/009724 було випущено у вільний обіг на митній території України.

Однак, винесені відповідачем оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів (ч.1 ст.246 МК України).

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частинами 4-5 статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст.51 МК України).

Статтею 52 (ч.ч.1-3) МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Разом з тим, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України визначені документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз ст.53 вказаного кодексу дає підстави для висновку, що таким передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.2-3 ст.58 МК України).

Аналізуючи вищезазначені положення МК України, слід відмітити, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Під час розгляду справи, судом встановлено та не заперечується представником відповідача, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару ВМД №UA 100530/2020/007481 були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України та на вимогу відповідача додаткові документи, проте при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлені наступні розбіжності у поданих документах, зокрема:

- щодо умов поставки товару (за контрактом товар постачається на умовах FOB, а за рахунком фактурою №16048317 від 11.12.2019 на умовах DAP);

- щодо експертного висновку №В-247 від 10.02.2020 (ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі Інтернет htps://alibaba.com. Експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів з інших джерел);

- щодо копії митної декларації країни відправлення №00001296 від 20.12.2019 (містить інформацію, що товар постачається на умовах FOB).

Проте, суд не погоджується із вищевказаними доводами, та звертає увагу на те, що умови поставки DAP-Одеса фактично були узгоджені сторонами саме рахунком-фактурою (інвойсом) №Н191645 від 18.12.2019 (а.с.161), який відповідно до договору є невід`ємною частиною контракту та має силу специфікації, тобто є обов`язковим для сторін, стосовно викладених у ньому умов.

У інвойсі постачальником вказано, зокрема ціна на умовах поставки FOB (30722,80$) та окремо вартість доставки (1430$) та кінцева вартість товару на умовах DAP-Одеса 32152,80$.

Вказаний інвойс постачальником був виставлений, а покупцем, в даному випадку позивачем, прийнятий до виконання, а тому є узгодженим.

З огляду на встановлені факти, суд вказує, що позивачем у митну вартість товару було включено також витрати на його доставку у розмірі 1430,00 доларів США, що у свою чергу підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, у Коносаменті (а.с. 34) вказано «Freight Prepaid», що у перекладі означає «Фрахт з предоплатою», що додатково підтверджує факт оплати доставки згідно інвойсу №Н191645 від 18.12.2019, а тому, суд вважає, що дана сума поставки вже включена у заявлену митну вартість товарів.

З огляду на викладене, слід вказати, що митна вартість товару була заявлена включно з витратами на доставку у розмірі 1430,00 доларів США, що підтверджується поданими до митного оформлення документами.

Щодо достовірності інформації у експертному висновку №В-247 від 10.02.2020 суд погоджується із твердженнями позивача та вважає за необхідне зазначити, що сайт htps://alibaba.com є однією з найбільших у світі торгівельною інтернет - платформою, на якому розміщена інформація про товари від різних продавців. Саме вказана інформація на цьому сайті дає експерту можливість провести аналіз кон`юнктури ринку та проаналізувати інформацію про вартісні характеристики товарів.

Зі змісту згадуваного висновку відслідковуються, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції на підставі інформації прайс-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. Крім того, згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів при використанні інформації про ціни пропозицій, зазначені ціни повинні бути скоректовані у бік зменшення на 5-25%.

Тобто фактична ціна продажу може бути меншою від ціни пропозиції на 5-20%.

За висновками експерта, вартість оцінюваних тренажерів становить від 1,19 до 2,58 дол. США за 1 кг ваги, що знаходиться в межах середньо ринкових цін на аналогічну продукцію, тобто на підставі вивченої інформації, і з урахуванням умов контракту, експерт зробив висновок про те, що ринкова вартість продукції відповідає її контрактній ціні.

Так, проведеною експертизою встановлено, що вартість пред`явлених спортивних товарів на 10.02.2020 складає 30722,8 доларів США.

Вказаний висновок чинний та ніким не скасований, а тому інформація вказана у ньому могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення.

Разом з тим, слід відзначити, що при винесенні оскаржених рішень, відповідач керувався інформацією про раніше визнану (визначену) органами доходів та зборів за митною декларацією №UA500050/2019/2092 від 22.11.2019 (а.с.208-209) Товар №1, та за митною декларацією №UA500060/2019/200015 від 13.12.2019 (а.с.210-211) - Товар №2, оскільки у таких деклараціях перелік товару не ідентичний (інвентар та приладдя для заняття фізкультурою, гімнастикою або атлетикою із змінними механізмами обтяження /інвентар для заняття фізкультурою, тренажери із змінними механізмами обтяження). Крім того, виробником таких товарів не являється IMPULSE (QINGDAO) HEALTH TECH CO.,LTD, а тому вартість такого товару може відрізнятися. З огляду на що, суд вважає, що відповідач протиправно керувався такою інформацією

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд не погоджується з позицією відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, зокрема щодо митної вартості товарів та її складових.

Суд відмічає, що матеріали справи не містять доказів, що при коригуванні митної вартості вищезазначеного інвентарю та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою із змінними механізмами обтяження в асортименті, митним органом враховувались усі викладені судом обставини.

Таким чином, Київською митницею Держмитслужби при прийнятті рішення про коригування митної вартості не наведено достатньо обґрунтувань щодо визначення митної вартості товару.

При цьому, різниця в сумі митних платежів між первинною та другою деклараціями по цій поставці сплачена позивачем відповідно до платіжного дорученням №102 від 18.02.2020, для випуску товару у вільний обіг на митній території України (а.с.55,зворот).

Посилання відповідача щодо неточностей та розбіжностей в митних документах в сукупності з іншими доказами по справі не підтверджують правомірність оскаржуваних рішень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. А саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи встановленні обставини справи та норми чинного законодавства суд вважає, що митним органом не у повній мірі реалізовано повноваження в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару, а, відтак, оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UА100530/2020/300003/1 від 18.02.2020 та картку відмови у митному оформленні №UА100530/2020/00109 від 18.02.2020 є таким, що підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, зокрема у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не доплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 у розмірі 7 400,62 грн., оскільки згідно з пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року визначений у розмірі 2102 грн.

Таким чином, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення у не майновому спорі згідно з вищевказаними правовими нормами становить 12 612,00 грн., тобто (150% х 2102,00 грн. х 4).

Так, скаржником, як доказ сплати судового збору надано платіжне доручення № 2996 від 22 вересня 2020 року на суму 5211,38 грн., тобто судовий збір сплачено в меншому розмірі як це передбачено законом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з Київської митниці Держмитслужби України на користь Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 7 400,62 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року - без змін.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби України на користь Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 7 400,62 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 листопада 2020 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Матохнюк Д.Б.