Справа № 300/2248/20
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2020-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2020 р. справа № 300/2248/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі
судді Могили А.Б.,
секретаря судового засідання Фолизюк Р.В.,
представника відповідача Ковалюка С.Я.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу від 06.08.2020 №399,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу від 06.08.2020 №399 Про підсумки службового розслідування по факту агресивної поведінки старшого прапорщика ОСОБА_1 в частині оголошення ОСОБА_1 догани.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі матеріалів службового розслідування по факту агресивної поведінки ОСОБА_1 06.08.2020 був виданий спірний наказ, яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вважає даний наказ протиправним, оскільки службове розслідування проведено з грубим порушенням та недотриманням вимог наказу МВС України від 21.04.2020 №347 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України», що полягало у не встановленні наявності причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця, не виявлення та дослідження причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Натомість під час службового розслідування взято до уваги скасовані на підставі судових рішень незаконно накладені в минулому дисциплінарні стягнення. Окрім того, із затвердженим висновком службового розслідування не був ознайомлених відповідний командир (начальник) органу військового управління, військової частини, де проходить службу військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування. Відсутній також підпис самого позивача на спірному наказі, так як такий не був доведений до відома ОСОБА_1 .
Відповідач правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Вказав, що вважає спірний наказ безпідставним, а саме службове розслідування проведено із грубими порушеннями. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що за результатами службового розслідування встановлено факт агресивної поведінки ОСОБА_1 , вживання нецензурної лайки, образ та погроз службовими неприємностями головному старшині військової частини старшому прапорщику ОСОБА_2 та сантехніку військової частини службовцю ОСОБА_3 , що власне і стало підставою для оголошення йому догани. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, у відповідності до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши усні пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді сержанта з матеріального забезпечення 1 патрульної роти.
Згідно функціональних обов`язків сержанта з матеріального забезпечення роти, сержант з матеріального забезпечення роти в мирний і воєнний час відповідає за обік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, за стан пожежної безпеки приміщень роти, закріпленої за нею території, за ведення ротового господарства. Сержант з матеріального забезпечення роти підпорядковується командиру роти, а з питань внутрішньої служби головному сержанту роти (а.с.82).
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за №548-XIV від 24.03.1999 затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до статті 6 Статуту вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Згідно з статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 09.07.2020 №346 призначено проведення службового розслідування по факту агресивної поведінки старшого прапорщика ОСОБА_1 (а.с.15).
Підставою для проведення такого розслідування слугував рапорт головного старшини старшого прапорщика ОСОБА_2 від 08.07.2020, в якому останній вказав на агресивну поведінку сержанта з матеріального забезпечення навчального збору старшого прапорщика ОСОБА_1 , під час надання допомоги у вирішенні проблемних питань на навчальному зборі, що виразилася у нецензурній лайці, образі та погрозі службовими неприємностями головному старшині та сантехніку військової частини (а.с.15-16).
За результатами службового розслідування вбачається, що факт агресивної поведінки ОСОБА_1 - вираженні нецензурною лайкою, образ та погроз службовими неприємностями головному старшині військової частини старшому прапорщику ОСОБА_2 та сантехніку військової частини службовцю ОСОБА_4 , підтвердився.
Відповідно до статті 29 дисциплінарного статуту ЗСУ «За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців» головний старшина військової частини старший прапорщик ОСОБА_2 являється начальником для сержанта з матеріального забезпечення навчальної роти старшого прапорщика ОСОБА_1 .
За порушення вимог абзацу 5 статті 4 розділу 1 дисциплінарного статуту ЗСУ, абзацу 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, та статті 50 Статуту внутрішньої служби ЗСУ сержанту з матеріального забезпечення навчальної роби старшому прапорщику ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.44-45).
Як наслідок, відповідачем 06.08.2020 видано спірний наказ за №399 (а.с.46).
З матеріалів службового розслідування вбачачється, що в процесі його проведення взято до уваги рапорт головного старшини старшого прапорщика ОСОБА_2 від 08.07.2020, в якому останній доповів, що 08.07.2020 прибув до навчального центру військової частини НОМЕР_2 , де проходив навчальний збір військової частини НОМЕР_1 , для контролю проведення занять із стройової підготовки та надання допомоги в організації занять. В ході перевірки несення служби добового наряду, сержантом з матеріального забезпечення навчального збору, призначеного наказом командира військової частини від 18.06.2020 №275 «Про організацію та проведення підготовки поповнення призову І-2020», старшим прапорщиком ОСОБА_1 , було озвучено проблемні питання, щодо непрацюючих кранів та зливних бачків у приміщенні туалету, а також по підготовці форменного одягу за розмірами для особового складу молодого поповнення.
Після проведення доповіді тимчасово виконуючому обов`язки заступника командира військової частини підполковнику ОСОБА_5 про проблемні питання, старший прапорщик ОСОБА_2 , з метою надання допомоги для вирішення вищевказаних питань, повторно поїхав у навчальний збір військової частини НОМЕР_1 із слюсарем-сантехніком службовцем ОСОБА_3 та кравцем ОСОБА_6 .
Пізніше, близько 13 год. до приміщення туалету зайшов старший прапорщик ОСОБА_1 та безпричинно почав висловлюватися нецензурною лайкою, вів себе агресивно, головному старшині військової частини ОСОБА_2 та слюсарю-сантехніку ОСОБА_3 , погрожував службовими неприємностями в присутності підлеглого складу, який в цей час знаходився біля днювального, неподалік приміщення туалету (а.с.16).
Окрім того в ході службового розслідування відібрано пояснення у сержанта з матеріального забезпечення навчального збору старшого прапорщика ОСОБА_1 , який повідомив, що обставини вказані в рапорті головного старшини військової частини ОСОБА_2 перекручені та записані невірно. Зазначив, що під час здійснення обходу казарменого приміщення, щодо порушених ОСОБА_1 попередньо питань, старший прапорщик ОСОБА_2 вказав, що це не його робота, оскільки приміщення не є казармою військової частини НОМЕР_1 , на що ОСОБА_1 підвищивши голос, дійсно висловився нецензурною лайкою (а.с.23-24).
З пояснень командира навчальної роти старшого лейтенанта ОСОБА_7 вбачається, що близько 13год. в приміщення навчальної роти прибув головний старшина полку, разом із сантехніком та кравцем військової частини, для надання допомоги у вирішенні проблемних питань. Близько 13год.30хв. почув крики із приміщення туалету. Прибувши туди для вирішення обставин конфлікту, став свідком того, як старший прапорщик ОСОБА_1 з вживанням нецензурної лайки звинувачував головного старшину полку та слюсара- сантехніка в некомпетентності та в не змозі здійснити ремонт чи надати практичну допомогу у вирішенні проблемних питань. В цей час особовий склад перебував на центральному проході (а.с.25-26).
Кравець військової частини службовець ОСОБА_6 у своїх поясненнях зазначила, що 08.07.2020 перебуваючи у приміщенні навчальної роти на території навчального центру 3072, для примірки форми молодого поповнення почула як старший прапорщик ОСОБА_1 кричав в приміщенні туалету. Суті та причин сварки не знає, так як була зайнята приміркою форми (а.с.27-28).
З пояснень командира 2 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти молодшого сержанта ОСОБА_8 вбачається, що перебуваючи на добовому наряді 08.07.2020, а саме черговим навчальної роти, близько 13год.30хв. почув голос та крики, які звучали з кімнати для вмивання. Зайшовши туди, одразу вийшов з приміщення та зачинив за собою двері, щоб військовослужбовці не почули сварки. Зазначив, що слова які лунали з кімнати були нерозбірливі (а.с.21-22).
Із відібраних пояснень слясара-сантехніка військової частини службовця ОСОБА_3 вбачається, що 08.07.2020 близько 13год.30хв. в приміщенні туалету навчальної роти старший прапорщик ОСОБА_9 неочікувано почав висловлюватися нецензурною лексикою в його бік та в бік головного старшини полку старшого прапорщика ОСОБА_2 , звинувативши їх в неналежному виконанні обов`язків. Після конфлікту старший прапорщик ОСОБА_1 підійшов до службовця ОСОБА_3 та вибачився (а.с.29-30).
Вказані пояснення містяться в матеріалах службового розслідування та відображені у висновку службового розслідування по факту агресивної поведінки старшого прапорщика ОСОБА_1 (а.с.44-45).
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дали аналогічні пояснення.
Окрім цього, у матеріалах службового розслідування також міститься копія наказу командира військової частини від 18.06.2020 №275 «Про організацію та проведення підготовки поповнення призову 1-2020», копія службової картки, службова характеристики старшого прапорщика ОСОБА_1 , копія листа ознайомлення старшого прапорщика ОСОБА_1 , копії судових рішень в справах №№809/688/18, 809/753/18 та 300/2305/19, копія наказу командира військової частини від 01.08.2018 №441 «Про скасування пунктів 4 наказів командира частини від 13.03.2018 №146 та від 02.03.2018 №185» (а.с.17-20,31-43)
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Статтею 29 розділу 1 частини 1 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (стаття 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»).
У відповідності до частини третьої статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно з статтею 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 83 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Закону).
В статті 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що призначення та проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини військовослужбовця є правом а не обов`язком командира, який вирішив притягти такого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
При цьому, підстави, порядок проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців Національної гвардії України, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, оформлення результатів службових розслідувань та прийняття за ними рішення, права та обов`язки посадових осіб під час проведення службових розслідувань визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2020 № 347.
Згідно частин 1,2 розділу ІІ Порядку службове розслідування може проводитися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки; порушення правил несення вартової або внутрішньої служб; розголошення змісту або втрати службових документів; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, а також сексуальних домагань.
Службове розслідування може призначатися командиром (начальником) і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини військовослужбовця.
Судом при дослідженні матеріалів справи не встановлено жодної з обставин, зазначених у частинах 1,2 розділу ІІ Порядку, яка була б підставою для обов`язкового проведення службового розслідування по факту так званої агресивної поведінки позивача та внаслідок якої до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - догана.
Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Як уже попередньо встановлено судом, підставою застосування до позивача 06.08.2020 дисциплінарного стягнення у вигляді догани слугував зазначений в матеріалах службового розслідування факт агресивної поведінки ОСОБА_1 , вираженні нецензурною лайкою, образ та погроз службовими неприємностями головному старшині військової частини старшому прапорщику ОСОБА_2 та сантехніку військової частини службовцю ОСОБА_4 .
При цьому зі змісту спірного наказу вбачається, що відповідач визначив такі висловлювання позивача, порушенням абз.5 ст.4 розд.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, який регламентує виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; абз.11 ст.11 Статусу внутрішньої служби ЗСУ - виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; ст.50 Статусу внутрішньої служби ЗСУ у якій йдеться, що відносини між військовослужбовцями повинні грунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви".
Хоча суб`єктом даних правовідносин, за наслідками службового розслідування і прийнято відповідний акт у формі спірного наказу, однак накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани не мотивувалося та не обґрунтовувалося.
Спірний наказ містить посилання на норми законодавства, якими керувався відповідач, застосовуючи обраний вид дисциплінарного стягнення, однак без визначених конкретно положень відповідної норми права, що не дає змоги встановити дійсну фактичну і правову підставу, яка(які) слугувала(и) для прийняття саме такого рішення.
Як зазначив у судовому засіданні позивач, що під час здійснення обходу казарменого приміщення ним було озвучено старшому прапорщику ОСОБА_2 проблемні питання, щодо непрацюючих кранів та зливних бачків у приміщенні туалету, а також по підготовці форменного одягу за розмірами для особового складу молодого поповнення. У відповідь, старший прапорщик ОСОБА_2 вказав, що це не його робота, оскільки приміщення не є казармою військової частини НОМЕР_1 , на що ОСОБА_1 підвищивши голос дійсно висловився нецензурною лайкою. Така реакція на незадовільний стан приміщень старшого прапорщика ОСОБА_2 обурила позивача, оскільки ні ним, ні сантехніком жодної допомоги по порушених питаннях, щодо несправності сантехніки в казарменому приміщенні не надавалося, в той час, як військовослужбовці змушені приживати в незадовільних умовах.
Відносно вказаних обставин, зокрема, що стосується констатації неналежних умов для перебування військовослужбовців, що власне мало наслідком такої поведінки позивача, представник відповідача не надав суду жодного заперечення, а також не зазначив та не надав доказів протилежному.
В судовому засіданні представником відповідача також не зазначено, що вказані у матеріалах службового розслідування обставини, щодо поведінки позивача, призвели до будь-яких негативних наслідків.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Окрім цього суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень частини 5 розділу ІІ Порядку службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки;
осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення;
наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця;
конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення;
порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;
форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;
причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню;
чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно частин 1-3 розділу VІІ Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який має містити вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині висновку службового розслідування зазначаються:
посада, звання, прізвище, ініціали особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування;
підстави для проведення службового розслідування.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені під час проведення службового розслідування відомості про:
обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) вчинено правопорушення або які стали підставою для призначення службового розслідування;
час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість);
посаду, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема про наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню;
наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками;
умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення;
вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено;
наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до скоєного.
В описовій частині також зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються надані ними результати службового розслідування.
Аналізуючи обставини події, яка слугувала підставою для проведення службового розслідування щодо позивача, судом встановлено, та не заперечувалося представником відповідача, відсутність негативних наслідків за фактом вказаної події. В цілому, матеріали службового розслідування містяться лише рапорт, що став підставою для прийняття наказу, яким призначено службове розслідування та відібрані пояснення кількох військовослужбовців, однак висновок не містить обов`язкових відомостей, визначених розділами ІІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України.
З висновку службового розслідування вбачається, що оцінки поясненням позивача надано не було, наявність причинного зв`язку між подією та діями ОСОБА_1 не встановлювалися, як і не аналізувалися умови, що сприяли такій поведінці позивача.
Окрім того, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду не враховано попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем, всупереч наведеним вище нормативним вимогам, зокрема статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, а також його наслідки.
Крім цього, як свідчать встановленні судом обставини справи, в ході службового розслідування та при обранні виду дисциплінарного стягнення «догана», відповідачем протиправно було враховано наявність попередніх дисциплінарних стягнень, які згідно судових рішень скасовані, про що власне свідчить наказ відповідача про їх скасування (а.с.31).
В ході судового розгляду справи відповідачем не доведена і обґрунтованість обрання до позивача саме такого виду стягнення як «догана» та, у разі наявності на думку відповідача підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, неможливість у даному випадку застосувати до останнього більш м`який вид стягнення, передбачений статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, - «зауваження».
Крім того, суд при вирішенні даної справи також враховує, що з моменту прийняття оскаржуваного наказу відповідачем не ознайомлено про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , командира 1 патрульної роти патрульного батальйону, як відповідного командира (начальника) органу військового управління, військової частини, де проходить службу позивач. Будь-яких доказів протилежного до суду не надано.
Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуваний наказ №399 від 06.08.2020 на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, яким врегульовано спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення; нерозсудливо; непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Зазначене дає підстави для висновку суду про визнання протиправним та скасування наказу від 06.08.2020 №399 "Про підсумки службового розслідування по факту агресивної поведінки старшого прапорщика ОСОБА_1 ", яким позивачу оголошено догану.
В статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог з викладених вище підстав.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного наказу. Його доводи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються наведеними вище обставинами, встановленими судом, та нормами права, застосованими при вирішенні цього спору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) від 06.08.2020 №399 "Про підсумки службового розслідування по факту агресивної поведінки старшого прапорщика ОСОБА_1 ".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 23 листопада 2020 р.