Справа № 600/2456/20-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2456/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

23 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року (постановлену у м. Чернівці 19.11.2020) у справі за адміністративним позовом Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" до Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

18 листопада Чернівецька обласна організація Політичної партії Єдина Альтернатива звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області про врахування відомостей протоколу про підрахунок голосів на виборчій дільниці № 730543 з позначкою "Уточнений" при встановленні підсумків голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради у територіальному виборчому окрузі № 3 та результатів виборів депутатів Чернівецької міської ради, оформлене протоколом про підсумки голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради у межах територіального виборчого округу № 3 та протоколом про результати голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області про встановлення підсумків голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради у територіальному виборчому окрузі № 3, оформлене протоколом про підсумки голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради у межах територіального виборчого округу № 3;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області про встановленні результатів виборів депутатів Чернівецької міської ради, оформлене протоколом про результати виборів депутатів Чернівецької міської ради;

- зобов`язати Чернівецьку міську територіальну виборчу комісію Чернівецького району Чернівецької області здійснити повторний підрахунок голосів виборців з виборів депутатів Чернівецької міської ради у територіальному виборчому окрузі № 3 на виборчій дільниці № 730543;

- зобов`язати Чернівецьку міську територіальну виборчу комісію Чернівецького району Чернівецької області встановити підсумки голосування з виборів депутатів Чернівецької міської ради у територіальному виборчому окрузі № 3 та результати виборів депутатів Чернівецької міської ради з врахуванням відомостей протоколу про повторний підрахунок голосів виборців з виборів депутатів Чернівецької міської ради у територіальному виборчому окрузі № 3 на виборчій дільниці № 730543.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.3 ч.4. ст. 169 КАС України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до Чернівецького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позовна заява була підписана головою Чернівецької обласної організації політичної партії "Єдина альтернатива" ОСОБА_1 та скріплена печаткою зазначеної організації партії, яка є юридичною особою. В позовній заяві був зазначений ідентифікаційний код позивача як юридичної особи, тобто позовна заява від імені позивача, як юридичної особи була підписана її керівником. Крім того апелянт посилається на непідтердженість матеріалами справи факту відсутності у нього повноважень для підписання позовної заяви, натомість інформація про те, що ОСОБА_1 є керівником Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" є відкритою та загальнодоступною, так як розміщена на відкритому порталі Міністерства юстиції України. При цьому, суд не позбавлений можливості перевірити відомості про керівника, який має право підпису за допомогою відкритого безкоштовного Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України.

Також апелянт зазначає, що у разі наявності у суду першої інстанції сумнівів у тому, що Мороз В. В. має право підписувати позовні заяви від імені позивача, суд мав право витребувати відповідні документи у позивача, однак ним цього зроблено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Повертаючи дану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту наявності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності, тобто позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, що має наслідком повернення такої позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з нормами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

При зверненні до суду, у відповідності до норм п. 2. ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Частиною першою статті 273 КАС України передбачено, що право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб`єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб`єкти ініціювання референдуму.

Суб`єктам відповідного виборчого процесу, крім виборців, надано право на звернення до суду з таким позовом незалежно від того, чи порушені їхні права, свободи та інтереси, або від того, чи уявно вони вважають про таке порушення.

Згідно з ч.2 ст. 273 КАС України виборці мають право на звернення до суду у вказаному порядку лише в разі порушення їхніх виборчих прав або інтересів щодо участі у виборчому процесі.

Відповідно до ст. ст. 275, 276 КАС України за таких самих умов виборець може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їхніх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум, а також дії чи бездіяльність кандидатів, їхніх довірених осіб, партії (блоку), місцевої організації партії, їхніх посадових осіб та уповноважених осіб, ініціативних груп референдуму, інших суб`єктів ініціювання референдуму, офіційних спостерігачів від суб`єктів виборчого процесу, що порушують законодавство про вибори чи референдум.

Виключний перелік суб`єктів виборчого процесу визначено статтею 22 Виборчого кодексу України, згідно якої суб`єктом виборчого процесу відповідних виборів є: 1) виборець, який має право голосу на відповідних виборах; 2) виборча комісія, уповноважена здійснювати підготовку і проведення відповідних виборів; 3) партія (організація партії), яка висунула кандидатів на відповідних виборах; 4) кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах у порядку, встановленому цим Кодексом; 5) офіційний спостерігач від кандидата чи партії (організації партії) - суб`єкта відповідного виборчого процесу або від громадської організації, зареєстрований у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені законодавчі норми вказують, що за особливостями судового провадження під час виборчого процесу у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності виборчих комісій право на звернення до суду із зазначеним предметом позову надано лише суб`єктам виборчого процесу, виключний перелік яких визначено статтею 22 Виборчого кодексу України.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30 червня 2019 року у справі №855/208/19.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивач, у відповідності до норм п. 2. ч. 5 ст. 160 КАС України зазначив ідентифікаційний код юридичної особи, а саме: 41434735. Однак, приймаючи рішення про повернення вказаної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що залишаються чинними і такими, що підлягають обов`язковому виконанню, приписи Цивільного кодексу України і Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 755-IV від 15.05.2003 (далі - Закон № 755-IV).

Так, з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина 1 ст. 7 Закону № 755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч. 3 ст. 9 Закону № 755-IV). При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 1 Закону № 755-IV Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи;

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону № 755-IV, яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Аналогічний правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №160/4019/19.

Так, згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива", а отже у відповідності до ч. 3 ст. 55 КАС України він уповноважений діяти від її імені відповідно до закону.

У випадку відсутності обґрунтованих сумнівів у процесуальній дієздатності заявника, суд має керуватися презумпцією добросовісності користування процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1-2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що частиною 11 статті 273 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності виборчих комісій, комісій з референдуму суд вирішує адміністративні справи у дводенний строк після надходження позовної заяви, отже в силу зазначених норм має місце скорочення строку на усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, у відповідності до норм ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частинами 3 та 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відтак, суд першої інстанції в обґрунтування позиції про відсутність у особи, яка підписала позовну заяву, повноважень на її підписання, не вжив заходів, спрямованих на встановлення факту наявності чи відсутності у вказаної особи відповідного обсягу повноважень, не залишив позовну заяву без руху із зазначенням в ній недоліків та не надав терміну на їх усунення.

Слід також зазначити, що оскільки дана справа стосується виборчих прав і розглядається в скорочені строки, певні недоліки на підтвердження повноважень, як то відсутність статуту та/або установчого договору, можуть бути усунені в ході розгляду цієї справи та вирішення цього питання саме у такий спосіб не призведе до порушення принципу доступу до правосуддя, що узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі №855/372/19.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 08 грудня 2016 року у справі ТОВ Фріда проти України (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17 січня 2012 року у справі Станев проти Болгарії (Stanev v.Bulgaria), заява № 36760/06).

Також, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав може унеможливити доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином повернення позовної заяви позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України є безпідставним.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви - скасувати та направити справу до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою не було сплачено судовий збір.

Частиною 9 статті 273 КАС України встановлено, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2102 грн і такий розмір підлягає стягненню з особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" до Чернівецької міської територіальної виборчої комісії Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Стягнути з Чернівецької обласної організації Політичної Партії "Єдина Альтернатива" на користь Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.