Справа № 160/7089/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року Справа № 160/7089/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про стягнення податкового боргу, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 р. позовну заяву залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст. 106 КАС України.
У зв`язку з виправленням позивачем вказаних в ухвалі суду від 27.07.2020 р.недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2020р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову не надав. Копія ухвали була направлена відповідачу за його місцезнаходженням, проте судова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Фізична особа ОСОБА_1 перебуває на обліку, як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
У добровільному порядку відповідач не погасив вищевказаний податковий борг, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що підставою для звернення до суду з даним позовом відповідач визначив наявність у відповідача непогашеного узгодженого податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень.
Так, за змістом приписів п.58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Пунктом 58.2 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Згідно з п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. (п. 42.2 ст. 42 ПК України)
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата. (п. 42.3 ст. 42 ПК України)
Отже, при вирішенні питання узгодженості податкових повідомлень-рішень є необхідним дослідження питання належного направлення таких податкових повідомлень-рішень, на адресу відповідача платника податків.
Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей наданих відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області адреса відповідача - АДРЕСА_1 .
Аналіз положень ст. 42, 58 ПК України та п.п. 5, 6 Порядку № 1204 свідчить про те, що належним доказом вручення податкового повідомлення-рішення, навіть у разі фактичного невручення належним чином надісланого податкового повідомлення-рішення, є повідомлення про вручення поштового відправлення або конверт на яких поштовою службою робиться відповідна відмітка про причини невручення поштового відправлення. В цьому випадку саме з дати, вказаної поштовою службою на повідомленні про вручення пов`язується початок перебігу десятиденного строку узгодження податкових зобов`язань.
Дослідивши копії конвертів, в яких, як стверджує позивач направлялись податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, та повідомлення про вручення поштових відправлень, судом встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на невірну адресу та були повернуті до податкового органу, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а отже не можна вважати узгодженими такі податкові повідомлення-рішення, в силу приписів ПК України та Порядку № 1204, які для позивача є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки держава в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не виконала свій обов`язок належним чином надіслати на адресу відповідача податкові повідомлення-рішення, то негативні наслідки таких дій мають покладатися саме на державу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв