Справа № 440/2665/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 р.Справа № 440/2665/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 25.08.20 року по справі № 440/2665/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі за текстом також - ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 березня 2020 року № Ф-2710-56 Головного управління ДПС у Полтавській області на суму 66123,20 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску за податком для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність у сумі 66123,20 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за умов неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно - правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві. Вважає, що оскільки позивачем були вчинені всі дії щодо виправлення самостійно знайденої помилки, вимога Головного управління ДПС у Полтавській області від 10 березня 2020 року № Ф-2710-56 сформована з порушенням норм чинного законодавства, а отже, підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наводить обставини справи та нормативно - правове обґрунтування, покладене в основу прийняття спірного рішення.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 20.05.2019 зареєстрований як фізична особа - підприємець та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

13.01.2020 позивачем складено та подано до Головного управління ДПС у Полтавській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5 (річна), у Таблиці 1 якого ("Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування") самостійно визначено суму чистого доходу (прибутку) за звітний період в розмірі 333 944,00 грн та суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок (з урахуванням максимальної величини) у розмірі 333 944,00 грн та нарахований єдиний внесок на загальну суму 73467,68 грн /а.с. 14, 15/.

Разом з цим, наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень підтверджено, що за 2019 рік позивач щоквартально сплачував єдиний внесок у розмірі 2754,18 грн за кожний квартал (окрім першого кварталу, коли позивач не був платником єдиного внеску, та другого кварталу, у якому позивачем сплачено 918,06 за червень 2019 року) /а.с. 45-47/, що відповідає мінімальній величині нарахування єдиного внеску.

10.03.2020 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу № Ф-2710-56 про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено позивача про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску у розмірі 66 123,20 грн /а.с. 51/.

15.04.2020 позивач звернувся до ДПС зі скаргою на зазначену вимогу.

Рішенням ДПС від 15.05.2020 за № 16175/6/99-00-08-0601-06 скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення /а.с. 24-26/.

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із правомірності та обґрунтованості спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та відсутності підстав для внесення коригувань до інтегрованої картки платника єдиного внеску, адже дана картка містить відомості про суму єдиного внеску, що самостійно нарахована позивачем та відображена у звіті за 2019 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п. 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Приписами п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Отже, фізичні особи - підприємці, є платниками єдиного внеску та зобов`язані своєчасно, в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати його.

У той же час, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464-VI визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів.

Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року № 435 (далі - Порядок № 435).

Відповідно до пункту 2 розділу Порядку № 435 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Згідно з п. 10 розділу IV Порядку № 435 фізичні-особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку.

Разом з тим, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку (п. 11 розділу IV Порядку № 435).

Водночас, відповідно до пункту 1 та пункту 2 розділу V Порядку № 435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.

Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуючи», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатку 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.

Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатку 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Як убачається із матеріалів справи, 13.01.2020 позивачем подано до Головного управління ДПС у Полтавській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5 (річна), у Таблиці 1 якого ("Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"), де у таблиці 1 додатка 5 зазначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини помилково за 8 місяців 2019 року вказано 41743,00 грн замість мінімальної 4173,00 грн в місяць, яку й обрав позивач та було визначено до сплати суму єдиного внеску в сумі 9183,46 грн щомісяця, а загалом за 8 місяців 2019 року 73467,68 грн замість 918,06 грн щомісячно, а загалом за 8 місяців 7344,48 грн /а.с. 14, 15/.

Тобто, недоїмка з єдиного внеску виникла у результаті помилки позивача щодо зазначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини за 8 місяців 2019 року, де помилково вказано 41743,00 грн замість мінімальної 4173,00 грн в місяць (73467,68 грн -7344,48 грн = 66123,20 грн).

Грошові кошти у сумі 7344,48 грн в якості оплати суми єдиного внеску за 8 місяців 2019 року сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, але внаслідок допущеної позивачем технічної помилки у звіті за 2019 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою додатка № Д5 (річна) на підставі даних інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 за № Ф-2710-56 на суму 66123,20,17 грн.

Колегія суддів ураховує, що відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску настає лише якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить, передбачені Законом № 2464-VI суми єдиного внеску.

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Так, позивач, виявивши допущену помилку у звіті за 2019 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою додатка № Д5 (річна), 10.04.2020 року подав відповідачу, що підтверджується матеріалами справи:

- заяву про проведення перевірки/звірки з питань правильності нарахування та відображення ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми єдиного внеску у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5 річна) за 2019 рік;

- заяву про прийняття уточненого звіту за 2019 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою додатка № Д5 (річна) до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із вірно самостійно визначеною сумою єдиного внеску за 2019 рік - 7344,48 грн, та повідомлення про помилку у зазначенні суми єдиного внеску - 73467,68 грн, у поданому 13.01.2019 звіті за 2019 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску внаслідок допущення технічної описки;

- звіт за 2019 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою додатка № Д5 (річна) до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із вірно самостійно визначеною сумою єдиного внеску у розмірі за 2019 рік - 7344,48 грн.

Отже, оскільки після виявлення помилки, позивачем вчинено всі необхідні та можливі дії, направлені на виправлення вказаної помилки, а самостійно визначена сума податкового зобов`язання сплачена у повній мірі та надійшла до Державного бюджету, колегія суддів уважає, що допущена у даному випадку помилка у звітності, не є податковим правопорушенням. Встановлені обставини свідчать, що позивач як платник податків не ухилявся від сплати єдиного внеску та не порушував встановлених строків на його перерахування.

Вказані висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, сформованими у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 804/15667/15, від 11 грудня 2018 року у справі № 804/444/16.

Колегія суддів не вбачає протиправних дій або бездіяльності позивача, які б могли стати підставою для формування та направлення останньому оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2710-56 від 10.03.2020, а помилки, допущені у звіті з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні п. 2 частини одинадцятої ст. 25 Закону № 2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання у встановленому порядку перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Докази, які б свідчили про несплату позивачем єдиного внеску до Державного бюджету відповідачем надано не було, обставин, що свідчать про умисне ухилення позивача від сплати такого податку податковим органом не наведено.

Отже, що вимога ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2710-56 від 10.03.2020 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено неправомірний висновок про те, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята ГУ ДПС у Полтавській області на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано.

Водночас, надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 66123,20 грн, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422) оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Пунктами 4, 5 Порядку № 422 визначено, що відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Згідно з пунктом 1 глави 1 "Порядок ведення інтегрованої картки платника" розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

За змістом глави 4 "Відображення в інформаційній системі органів ДФС результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП" розділу V Порядку № 422 залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Колегія суддів зазначає, що самі по собі дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника не несуть жодних правових наслідків для позивача, на відміну від вимог контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, про протиправність яких суд апеляційної інстанції дійшов висновку в ході розгляду даної справи.

Достатнім способом захисту прав позивача є саме скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), внаслідок чого контролюючий орган вносить відповідні зміни до інтегрованої картки платника.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 66123,20 грн, задоволенню не підлягають.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2102,00 грн (840,80 грн за подання позовної заяви та 1261,20 грн за подання апеляційної скарги), що підтверджується доказами про їх оплату (квитанціями № 31220316-1 від 21.05.20 та № N1EB95158M від 14.09.2020).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, водночас ураховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління ДПС у Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень 2102,00 грн на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 440/2665/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 № Ф-2710-56 Головного управління ДПС у Полтавській області на суму 66123, 20 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 2102, 00 грн. (дві тисячі сто дві грн.) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 23.11.2020 року