Справа № 120/4635/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 листопада 2020 р. Справа № 120/4635/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Центрально - Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - відповідач). Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, що полягає у не проведенні належної перевірки звернень засудженого ОСОБА_1 позивача від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 та у невизнанні неправомірними дій державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" у зв`язку з порушенням законних прав позивача щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020; зобов`язати відповідача провести належну перевірку звернень ОСОБА_1 від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 та вжити заходів реагування щодо усунення державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" порушень прав позивача на телефонні розмови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що згідно з вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 його засуджено до довічного позбавлення волі. Покарання відбуває в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)". Позивач вказує, що 25.06.2020 він звернувся до Вінницької місцевої прокуратури щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 24.06.2020; 30.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Вінницької області щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020; 03.07.2020 звернувся на урядову "гарячу лінію" щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 02.07.2020; 09.07.2020 звернувся до прокуратури Вінницької області щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 08.07.2020. Проте відповідач не провівши належну перевірку звернень позивача, у відповіді від 22.07.2020 № 10/549-20/П-422 з посиланням на ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" вказав, що вони не підлягають розгляду. На думку сторони позивача, таке твердження є безпідставним, оскільки попередні звернення засудженого ОСОБА_1 не були вирішені по суті.

Позивач вважає, що така бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції є протиправною.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою суду від 09.09.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

Ухвалою від 18.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідно до вказаної ухвали суду позивача звільнено від сплати судового збору та вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)". Окрім того, встановлено сторонам та третій особі строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та письмових пояснень.

08.10.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі та зазначає, що з метою об`єктивного розгляду звернень засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 з державної установи витребувано необхідні для розгляду звернень документи, а саме: характеристику, довідку по особовій справі, довідку про наявність стягнень та заохочень, копії листів журналу обліку телефонних розмов засуджених, рапорт начальника відділення СПС про те, чи звертався ОСОБА_1 з приводу надання йому телефонних дзвінків 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020. Представник відповідача вказує, що під час перевірки звернень встановлено, що заяв позивача стосовно здійснення телефонних дзвінків до адміністрації державної установи у вищевказані дні не було. З огляду на зазначене та враховуючи той факт, що засуджений ОСОБА_1 вже неодноразово звертався з аналогічними заявами до міжрегіонального управління, його повідомлено про те, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. З огляду на зазначене сторона відповідача вважає, що Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не допущено протиправної бездіяльності.

15.10.2020 до суду було подано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що посилання відповідача на ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" у відповіді від 22.07.2020 № 10/549-20/П-422 на звернення позивача є безпідставним, оскільки попередні звернення засудженого ОСОБА_1 не були вирішені по суті. У зв`язку з цим, на думку сторони позивача, бездіяльність відповідача щодо непроведення належної перевірки звернень позивача від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 та невизнання неправомірними дій адміністрації державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", а також невстановлення порушень законних прав позивача цими діями, є протиправною.

20.10.2020 до суду було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому сторона відповідача повторно зазначає, що заяв позивача стосовно здійснення телефонних дзвінків 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020 до адміністрації державної установи не надходило. З огляду на зазначене представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Пояснень від третьої особи щодо позову на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 16.11.2020 вирішено витребувати у відповідача та зобов`язано надати суду у строк до 20.11.2020 належним чином засвідчені копії листа Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції № 10/5513 від 15.07.2020 та інші матеріалів перевірки звернень засудженого ОСОБА_1 від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020, а також належним чином засвідчені копії звернень ОСОБА_1 щодо порушення його права на телефонні розмови від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020.

20.11.2020 на виконання ухвали суду від 16.11.2020 до суду було подано клопотання про долучення доказів, до якого відповідачем додано витребовувані судом докази.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені доводи сторін, суд встановив таке.

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивача засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

25.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Вінницької місцевої прокуратури із заявою-скаргою щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 24.06.2020. У зазначеній заяві позивач просив провести повну та об`єктивну перевірку фактів порушення його права на телефонні розмови у вказані у заяві дні.

30.06.2020 позивач звернувся до прокуратури Вінницької області із заявою-скаргою щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020.

03.07.2020 ОСОБА_1 звернувся на урядову гарячу лінію щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 02.07.2020.

09.07.2020 позивач знову звернувся до прокуратури Вінницької області щодо незабезпечення його права на телефонні розмови 08.07.2020.

Вказані звернення позивача були скеровані за належністю до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для розгляду по суті.

У листі від 22.07.2020 № 10/549-20/П-422 відповідач вказав, що звернення ОСОБА_1 не підлягають розгляду, оскільки ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернень від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020 та 09.07.2020 протиправною, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими є - Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 2 ст. 7 КВК України).

Згідно зі ч. 4 ст. 7 КВК України правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Статтею 8 КВК України передбачені основні права засуджених. Зокрема одним із них є право звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.

Порядок і умови виконання та відбування покарання у виді довічного позбавлення волі визначені ст. 151 КВК України. Зокрема ч. 2 ст. 151 КВК України встановлено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Особливості реалізації права засуджених на побачення з родичами, адвокатами та іншими особами, а також права на телефонні розмови, користування мережею Інтернет врегульовано ст. 110 КВК України.

Відтак ч. 5 ст. 110 КВК України передбачено, що засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених.

Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.

Водночас ч. 8 ст. 110 КВК України визначено, що порядок організації побачень, телефонних розмов, користування мережею Інтернет встановлюється Міністерством юстиції України.

На реалізацію положень ст. 107 та 110 КВК України наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 затверджені Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила № 2823/5). Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (абз. 2 п. 1 Розділу І Правил № 2823/5).

Правилами № 2823/5 деталізовано порядок відправлення пропозицій, заяв та скарг засуджених, адресованих Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду, органам прокуратури та захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, отримання відповідей від зазначених органів та осіб, а також їх зберігання здійснюються у порядку, визначеному пунктом 1 розділу ХІІІ цих Правил.

Згідно з п. 2 Розділу ХІІІ Правил № 2823/5 кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, прокурору, захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, або отримують від них, перегляду не підлягає і протягом доби з часу її подання надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті). Кореспонденція, яку засуджені адресують іншим органам державної влади, органам місцевого самоврядування та об`єднанням, надсилається за належністю протягом трьох діб з часу її подання.

Під час отримання такої кореспонденції для відправлення начальник відділення, а у вихідні і неробочі дні - ЧПНУ видає засудженому талон-підтвердження відповідно до законодавства.

Таку кореспонденцію засуджений отримує під особистий підпис.

Деталізовано у Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань і питання щодо здійснення телефонних розмов.

Відтак п. 2 Розділу ІІ передбачено, що засуджені мають право вести телефонні розмови у порядку, встановленому розділом XIV цих Правил № 2823/5.

Відповідно до п. 2 розділу XIV Правил № 2823/5 адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не має перевищувати 15 хвилин.

Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією установи виконання покарань місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку установи.

Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого під контролем представника адміністрації установи виконанням покарань протягом дня у вільний від роботи час і поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. За необхідності та за погодженням з адміністрацією установи виконання покарань телефонну розмову може бути надано у будь-який час.

Телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Позивач у позовній заяві зазначає, неодноразово звертався із заявами до начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про надання можливості здійснити телефонні дзвінки, а саме:

- заява від 16.01.2020 про надання можливості здійснити телефонні дзвінки 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020;

- заява від 24.06.2020 про надання можливості здійснити телефонні дзвінки 24.06.2020;

- заява від 02.07.2020 про надання можливості здійснити телефонні дзвінки 02.07.2020;

- заява від 08.07.2020 про надання можливості здійснити телефонні дзвінки 08.07.2020.

Однак, як вказує позивач, правом на телефонні розмови у визначенні в заявах дні скористатися не зміг.

У той час як, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує про відсутність письмових заяв позивача від 16.01.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020.

Щодо твердження позивача про те, що він звертався із заявами до начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про можливість здійснити 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020 телефонні дзвінки, проте така можливість останньому надана не була, що і слугувало підставою для звернення до Вінницької місцевої прокуратури, прокуратури Вінницької області та на урядову гарячу лінію, суд зазначає таке.

Згідно з наданим відповідачем рапортом начальника відділення соціально-психологічної служби сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі старшого сержанта внутрішньо служби ОСОБА_2 від 17.07.2020 заяви з приводу надання 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020 телефонних дзвінків від засудженого ОСОБА_1 не надходило.

Доказів протилежного позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою відповідно до п. 2 розділу XIV Правил №2823/5 для можливості надання засудженому телефонної розмови є його письмова заява, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

На підставі довідки Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2020 про надання телефонних розмов засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 протягом 2020 року та Журналу № 6254н обліку телефонних розмов засуджених ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" судом встановлено, що позивачеві надавалась можливість здійснити телефонні розмови у вказаний період відповідно до його заяв в кількості 123 рази. Зокрема, у червні: 01, 02, 03, 04, 09, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 25, 26, 30 та у липні: 01, 03, 06, 07, 09, 10, 13, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 27, 28, 29, 30, 31.

У результаті перевірки заяв-скарг позивача йому була надана письмова відповідь №10/54920/П-422 від 22.07.2020, в якій відповідач вказав, що звернення позивача від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020 та 09.07.2020 розгляду не підлягають.

У той же час, відповідно до листа Центрально - Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 15.07.2020 № 10/5513 останнім здійснювались дії для перевірки вищезазначених звернень засудженого ОСОБА_1 , зокрема відповідач просив Державну установу "Вінницьку установу виконання покарань (№1)" надати ряд документів щодо позивача, а саме: характеристику; довідку з особової справи; довідку про наявність стягнень та заохочень; копії листів журналу обліку телефонних розмов засудженого за період з червня по теперішній час; рапорт начальника відділення СПС про те, чи звертався засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 з приводу надання йому телефонних дзвінків.

Витребувані відповідачем документи листом Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" від 20.07.2020 № 8/7197 були направлені першому для розгляду звернення позивача з приводу порушення права на телефонні розмови.

Отже, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що у листі від 22.07.2020 Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції посилаючись на ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" зазначило, що звернення позивача не підлягає розгляду, відповідачем було здійснено активні дії щодо перевірки звернень ОСОБА_1 та фактично було виявлено відсутність будь-який порушень вчинених установою виконання покарань.

Окрім того, в матеріалах справи наявні відповіді Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.01.2020, 24.02.2020 щодо звернень позивача про порушення його права на телефонні дзвінки, безоплатну вторинну правову допомогу, а також права на листування, у яких щодо телефонних розмов зазначено, що в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" останні (телефонні розмови) надаються у відповідності до вимог розділу XIV "Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань". Також до матеріалів справи було долучено висновки службової перевірки інформації, викладеної у звернення засудженого ОСОБА_1 , що у свою чергу підтверджує факт розгляду по суті звернень позивача.

З огляду не зазначене, суд критично оцінює доводи сторони позивача про те, що попередні звернення позивача не були вирішені по суті.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що проведена відповідачем перевірка звернень від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 є здійсненою не належно та з порушенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність Центрально - Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо непроведення належної перевірки звернень від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 та у невизнанні неправомірними дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" у зв`язку з порушенням законних прав засудженого щодо незабезпечення прав на телефонні розмови 04.03.2020, 23.03.2020, 26.03.2020, 27.03.2020, 24.06.2020, 02.07.2020, 08.07.2020 не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести належну перевірку звернень від 25.06.2020, 30.06.2020, 03.07.2020, 09.07.2020 та вжити заходів реагування щодо усунення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" порушень прав засудженого на телефонні розмови, суд зазначає, що така є похідною від першої (основної) позовної вимоги, а тому також не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2-А, )

Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" (21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович