Справа № 160/3829/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3829/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КАРВЕЙ на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 р. в адміністративній справі № 160/3829/20 (суддя Боженко Н.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КАРВЕЙ до Дніпровської митниці Держмитслужби, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110110/2020/00012, рішення про коригування митної вартості товарів №UА110110/2020/300007/1, прийняті 13.02.2020 Дніпровською митницею Держмитслужби.

В обґрунтування позову вказувалось, що позивачем до митного органу було надано повний пакет документів на підтвердження митної вартості товару, визначеної ним за метолом № 1 за ціною договору (контракту). Застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару є безпідставним, оскільки згідно статті 64 Митного кодексу України він може бути застосований лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання попередніх методів, зазначених у статтях 58-63 цього ж Кодексу. Крім того, розбіжності у документах, на які посилається митний орган, не впливають на підтвердження правильності визначення вартості товару за ціною договору.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову.

Скаржник вказує, що подані ним документи для визначення митної вартості імпортованого товару не містили розбіжностей, які впливали на визначення митної вартості товару, та не могли бути підставою для прийняття оскаржених рішень. Під час консультацій позивачем надано митному органу додаткові документи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність розбіжностей в платіжному дорученні та рахунку щодо номеру та дати інвойсу, оскільки позивачем ще під час консультацій митному органу надавались пояснення, які не були враховані.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2019 між позивачем та його постачальником (ZHEJIANG YA XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD) укладено Контракт №К_12/2019 (далі Контракт), згідно умов якого Постачальник постачає Покупцю автомобільні запчастини (далі - Товар) в асортименті, номенклатурі та кількості, зазначених у специфікаціях до даного Контракту.

Відповідно до додатку №1 від 13.12.2019 до Контракту Сторони погодили поставку наступного Товару: Shock absorber/амортизатор, тип 96208555, в кількості 499 шт. за ціною 6,75 USD на суму 3 368,25 USD; Shock absorber/амортизатор, тип 96586885, в кількості 100 шт. за ціною 10,00 USD на суму 1000,00 USD; Shock absorber/амортизатор, тип 96586886, в кількості 100 шт. за ціною 10,00 USD на суму 1000,00 USD; Shock absorber/амортизатор, тип A11-2905010ВА, в кількості 79 шт. за ціною 8,00 USD на суму 632,00 USD; Shock absorber/амортизатор, тип A11-2915010ВА, в кількості 119 шт.; за ціною 10,10 USD на суму 1201,90 USD; Shock absorber/амортизатор, тип 96208558, в кількості 600 шт. за ціною 5,45 USD на суму 3 270,00 USD.

Відповідно до даного додатку загальною вага товару брутто склала 3930,92 кг, а загальна вартість - 10 472, 15 USD (доларів США) на умовах FOB NINGBO.

Аналогічні дані містить й складена Сторонами Контракту Специфікація за №1 від 13.12.2019, в якій ТОВ КАРВЕЙ та його контрагентом визначено умови оплати, а саме: 3149,10 доларів США - передоплата; залишок коштів - протягом 30 календарних днів з моменту випуску морського коносаменту.

07.02.2020 ТОВ КАРВЕЙ здійснювало митне оформлення партії товару, що надійшла від резидента Китайської Народної Республіки ZHEJIANG YA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO LTD (надалі - Постачальник) за митною декларацією №UA110110/2020/001968 на митному посту Ліски Дніпровської митниці Держмитслужби.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару (10472,15 дол. США) та обраного методу її визначення (основний метод за ціною договору) декларант подав до контролюючого органу разом із митною декларацією такі документи: митна декларація №UA110110/2020/001968 від 07.02.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №8263/2 від 04.02.2020; коносамент (Bill of Lading) №S-F від 26.12.2019; пакувальний лист (Packing list) №GH20190826 від 13.12.2019; рахунок-фактура (інвойс) №GLI20190826 від 13.12.2019; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19C3303A2918/00151 від 25.12.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №К_12/2019 від 08.01.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №К_12/2019 від 08.01.2019 (Додаток №1 від 13.12.2019); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №К_12/2019 від 08.01.2019 (Специфікація №1 від 13.12.2019); платіжне доручення в іноземній валюті №23 від 06.09.2019 про оплату товару на суму 3149,10 доларів США; платіжне доручення в іноземній валюті №39 від 27.12.2019 р. про оплату товару на суму 7323,05 доларів США; калькуляція транспортних витрат № 0191 від 31.01.2020; довідка, що підтверджує вартість перевезення товару документ (калькуляція витрат на доставку вантажу) №03-02 від 03.02.2020; договір транспортно-експедиторського обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016; платіжне доручення №1320 від 03.02.2020 про оплату транспортних витрат.

В результаті митного контролю відповідачем встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме: декларантом до митного оформлення надано інвойс №GН20190826 від 13.12.2019, в якому відсутні відомості щодо виробника та строків поставки, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 (пункт 2.2 Контракту); в складі документів, які надані декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією були відсутні сертифікати якості та інші документи, що підтверджують якість товару, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 (пункт 2.1 Контракту); декларантом до митного оформлення документів щодо страхування вантажу та вартості страхування не надано, можливість оформлення яких передбачена умовами зовнішньоекономічного контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 (пункт 3.5 Контракту); декларантом до митного оформлення надано додаток №1 від 13.12.2019 та специфікацію №1 від 13.12.2019, які не містять відомостей щодо вартості витрат на транспортування вантажу, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 (пункт 4.1 Контракту); декларантом до митного не надано заявки на поставку партії товару для її погодження продавцем, оформлення якої передбачено умовами зовнішньоекономічного контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 (пункт 2.3 Контракту); декларантом до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті №23 від 06.09.2019 на суму 3149,10 доларів США, однак в графі 70 Призначення платежу даного документа зазначено контракт №К_12/2019 від 08.01.2019 та інвойс №STZGH20190826 від 26.08.2019, однак вказаний інвойс до митного оформлення не надавався, що позбавило митний орган можливості ідентифікації вказаного документа із спірною партією товару з урахуванням того, що контракт №К_12/2019 від 08.01.2019 є багаторазовим; на підтвердження транспортних витрат (у тому числі з урахуванням того, що поставка оцінюваного товару здійснена на комерційних умовах поставки FOB Ningbo) декларантом до митного оформлення надано укладений між ТОВ Ламан Шипинг та ТОВ КАРВЕЙ договір транспортного експедирування №02/12/2016 від 02.02.2016, довідку про транспортні витрати №0191 від 30.01.2020 та рахунок-фактуру №LS-4262679 від 31.01.2020, однак наданий до митного оформлення договір №02/12/2016 від 02.12.2016 не містить умови, визначені Законом України Про транспортно-експедиторську діяльність №1955-IV від 01.07.2004, Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України №65 від 05.02.2001; декларантом до митного оформлення не надано передбачену договором транспортного експедирування №02/12/2016 від 02.02.2016 (пункт 1.3 договору) заявку, в якій сторонами договору мали бути обумовлені найменування і кількість вантажу, маршрут транспортування тощо; декларантом до митного оформлення було подано коносамент №S-F від 26.12.2019, у графі VESSEL AND VOYAGE якого зазначено судно MSK LA SPEZIA V.951W, однак, у графі 21 митної декларації №UA110110/2020/001968 вказано інше судно (MAERSK BINTAN), що, на думку митниці, може свідчити про наявність не включених до ціни складових митної вартості щодо навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів за межами митної території, що передбачено частиною 10 статті 58 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, відповідач зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант листом за вих. №11/02 від 11.02.2020 надав наступні документи: заявка №5 від 21.12.2019 на транспортування; інвойс №GН 20190826 від 26.08.2019; митна декларація країни відправлення №16150893; заказ №000259 від 16.18.2019.

За результатами розгляду додаткових документів відповідач, в рамках проведення консультації, повідомив позивача про наступне: додатково надана митна декларація країни відправлення не містить перекладу в порушення вимог статті 254 Митного кодексу України; митна декларація країни експорту містить відомості щодо коносаменту, який до митного оформлення не надавався, що дає підстави вважати що зазначена партія товару перевантажувалась, у зв`язку з чим у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви, що декларантом до митної вартості не включені всі її складові; надана довідка ТОВ Ламан Шипинг №0191 від 31.01.2020 містить інформацію щодо відсутності страхування вантажу одержувачем (ТОВ КАРВЕЙ), однак вказана можливість страхування передбачена зовнішньоекономічною угодою №К_12/2019 від 08.01.2019, сторонами якої є ТОВ КАРВЕЙ та Zhejiang Ya Zhi Xing Automobile Components Co., LTD, однак ТОВ Ламан Шипинг не є стороною угоди №К_12/2019 від 08.01.2019, а має договірні відносини з ТОВ КАРВЕЙ в межах договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/12/2016 від 02.12.2016, в той час як відповідно до пункту 4.1 контракту №К_12/2019 від 08.01.2019 вартість товару та витрати по його транспортуванню вказуються у додатках до контракту; контрактом №К_12/2019 від 08.01.2019 не визначено чи входить у вартість товару вартість упаковки та пакування, у зв`язку із чим відсутні необхідні відомості, що підтверджують числові значення заявленої митної вартості, визначені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України.

Електронним повідомленням відповідача від 11 лютого 2020 р. декларанта проінформовано про необхідність надання додаткових документів, в тому числі: каталоги, специфікації, прейскуранта (прайс-листа) виробника товару; переклад декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також митний орган повідомив декларанта про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а також запропоновано декларанту повідомити митницю і бажання надати додаткові наявні у нього документи або про відмову у наданні шляхом надіслання електронного повідомлення.

Декларантом направлено відповідачу повідомлення за вих. №13/01 від 13.02.2020, в якому проінформовано митницю про неможливість надання інших документів у десятиденний строк.

13 лютого 2020 р. Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300007/1, згідно з яким відповідачем було застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару, який ґрунтувався на митній вартості товару за ЕМД №UA100300/2019/634635 від 20.12.2019 на рівні 6,17 дол. США/кг. Також 13 лютого 2020 р. Дніпровською митницею Держмитслужби було оформлено картку відмови в прийнятті митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенням за №UA110110/2020/00012.

Не погодившись із вказаним рішенням та карткою відмови, ТОВ КАРВЕЙ звернулось суду першої інстанції із даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень, прийнятих відповідачем, та необґрунтованість позовних вимог ТОВ КАРВЕЙ, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення заявленої позивачем митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Дніпровською митницею Держмитслужби було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою позивачем у митній декларації №UA110110/2020/00968 від 07.02.2020 митною вартістю товарів, застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару з підстав відсутності документального підтвердження відомостей, що піддаються обчисленню, підтверджують числові значення митної вартості товарів за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) та не надання декларантом документів згідно із сформованим переліком.

В апеляційній скарзі позивачем наведені доводи, які викладались ним у позовній заяві і які ретельно були перевірені судом першої інстанції. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що більшість розбіжностей, викладених судом першої інстанції в оскарженому рішенні, не були предметом зауважень з боку відповідача, а зауваження, викладені відповідачем у першому запиті, не є суттєвими та не впливали на визначення митної вартості товарів та не могли бути підставою для прийняття спірних рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, за умовами контракту №К_12/2019 від 08.01.2019, укладеного між ТОВ КАРВЕЙ (Покупець) та його постачальником (ZHEJIANG YA XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD), продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та сплатити на умовах, передбачених цим контрактом за товар в кількості, асортиментів та строки, визначені в Інвойсі, який є невід`ємною частиною цього контракту.

Інвойс узгоджується і підписується сторонами. В інвойсі до цього контракту вказуються: повне найменування товару, виробник, країна походження, кількість, вартість за одиницю, загальна вартість, номер та дата контракту, умови поставки, строк поставки, умови оплати, найменування продавця, найменування покупця, найменування та реквізити вантажовідправника і вантажоодержувача, місце призначення товару та інші узгоджені сторонами умови (пункт 2.2. Контракту).

Таким чином, до кожної партії товару складається, узгоджується та підписується інвойс, який є невід`ємною частиною контракту та в якому обов`язково вказуються: повне найменування товару, виробник, країна походження, кількість, вартість за одиницю, загальна вартість, номер та дата контракту, умови поставки, строк поставки, умови оплати, найменування продавця, найменування покупця, найменування та реквізити вантажовідправника і вантажоодержувача, місце призначення товару та інші узгоджені сторонами умови.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України рахунок-фактура (інвойс) є обов`язковим документом, який подається декларантом на підтвердження заявленого рівня митної вартості.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано позивачем, що наданий до митної декларації рахунок-фактури (інвойс) №GН20190826 від 13.12.2019 не містить підпису від ТОВ КАРВЕЙ, доказів його узгодження сторонами контракту, відомостей про виробника товару, а також строків виконання поставки, що унеможливлює встановлення належності цього інвойсу до певної поставки товарів.

Доводи позивача про те, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо змісту інвойсу, є безпідставними, оскільки такі вимоги визначені контрактом №К_12/2019 від 08.01.2019 та прийняті позивачем, як стороною цього контракту.

На підтвердження оплати поставки товару позивачем надано, зокрема, платіжне доручення в іноземній валюті від 06.09.2019 №23 на суму 3149,10 доларів США, яке містить посилання на договір (контракт) №К_12/2019 від 08.01.2019 та рахунок-фактури (інвойсу) №GН20190826 від 26.08.2019. Проте, зазначені у рахунку-фактури (інвойсі) №GН20190826 від 26.08.2019 відомості не відповідають вимогам 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) №К_12/2019 від 08.01.2019 та не узгоджуються з доповненнями до зовнішньоекономічного договору (контракту) №К_12/2019 від 08.01.2019 (Додаток №1 від 13.12.2019 та Специфікація №1 від 13.12.2019).

Отже, надані позивачем рахунки-фактури (інвойси) №GН20190826 від 13.12.2019, №GН20190826 від 26.08.2019, платіжне доручення в іноземній валюті від 06.09.2019 №23 не підтверджують числові значення заявленої митної вартості товарів, а тому доводи позивача щодо надання всіх документів, необхідних для визначення митної вартості товарів за основним методом, та відсутність суттєвих розбіжностей, що впливають на визначення митної вартості товарів, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірності оскаржених позивачем рішень відповідача.

Відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №2ґ (резервним) тобто дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.

Щодо доводів позивача про те, що певні неточності в документах, наявність або відсутність в документах певної інформації щодо товару не мають значення, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних. Інформація про товар, що підлягає розмитненню, має повністю співпадати з відомостями, зазначеними в митній декларації декларантом, та узгоджуватись з відомостями в комерційних/товаросупровідних документах, перелік яких визначений у статті 53 Митного кодексу України, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару.

Інші доводи позивача також не спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийнятих відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від №UA110110/2020/300007/1 від 13 лютого 2020 р. та картки відмови в прийнятті митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2020/00012 від 13 лютого 2020 р.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КАРВЕЙ залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 р. в адміністративній справі № 160/3829/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 жовтня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук