Справа № 540/2608/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

19 листопада 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/2608/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В. , розглянувши у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 59140 грн. 42 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що після його звільнення зі служби військовою частиною не проведено з ним остаточний розрахунок, а саме: несвоєчасно виплачено грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 36985 грн. 88 коп. Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України за період з 16.05.2020 по 11.09.2020.

Ухвалою від 18.09.2020 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити без виклику сторін.

15.10.2020 до суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про безпідставність позовних вимог, оскільки військова служба є державною службою особливого характеру, військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять військову службу, яка віднесена до публічної служби. Порядок проходження військової служби урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які не передбачають такого виду відповідальності військової частини як виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Таким чином, у військовому законодавстві гарантування своєчасного розрахунку при звільненні забезпечується не за рахунок відповідальності власника (підприємства) у вигляді виплати середнього заробітку, а за рахунок надання військовослужбовцю права продовжувати службу та отримувати грошове забезпечення протягом відповідно часу. Компенсація за речове майно не є складовою заробітної плати, а тому на суму належної компенсації не розповсюджуються вимоги статей 116, 117 КЗпП щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати компенсації) при звільненні військовослужбовця.

19.10.2020 до суду надійшла заява від Військової частини НОМЕР_1 , в якій вказує, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, тому для звернення до суду з зазначеною вимогою застосовуються строки звернення до суду. Даний спір є публічно-правовим, він виник з приводу проходження позивачем публічної служби. У відповідності до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Позивач без поважних причин пропустив строк звернення до адміністративного суду із позовом. Позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з усіх видів забезпечення 15.05.2020, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2020 №107. З позовної заяви вбачається, що станом на 15.05.2020 розрахунок не був проведений, тобто Позивачу було відомо про оскаржені ним дії Відповідача ще з 15.05.2020. Будь-яких доказів стосовно поважності причин пропуску цього строку позивач суду не надав, обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, не вказав. Тому відповідач просить залишити позов без розгляду.

Суд розглянув дане клопотання в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив, що 10.11.2011 ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом до Збройних сил України, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого механіка групи регламенту двигунів технічно-експлуатаційної частини. 17.02.2020 позивачем було подано рапорт про звільнення з військової служби з 15.05.2020 у зв`язку із закінчення строку дії контракту. У березні 2020 року позивачем було подано рапорт про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно за весь період проходження військової служби.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2020 № 107 ОСОБА_1 звільнено у запас, виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення з 15.05.2020 на підставі підпункту "а" п.2 ч.5 ст.26 Законк України "Про військовий обов`язок і військову службу". Також, наказом зобов`язано здійснити розрахунок на день звільнення по всім видам належного позивачу продовольчого, речового та грошового забезпечення, в тому числі виплатити грошову компенсацію вартості не отриманого речового майна згідно довідки №18 від 14.05.2020 в сумі 36 985 гривень 88 копійок Станом на 15.05.2020 розрахунок не був проведений, тільки 11.09.2020 на картковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 36431,09 грн. від Військової частини НОМЕР_1 . Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача відповідно до ст. 117 КЗпП України 59140 грн. 42 коп. середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку з 16.05.2020 по 11.09.2020.

За правилами частини першої статті 122 КАС, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до вимог статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Матеріали справи свідчать, що позивача звільнено 15.05.2020, відповідач мав виплатити в день звільнення всі належні позивачу суми, в тому числі грошову компенсацію за неотримане речове майно. 11.09.2020 виплачено компенсацію за не отримане речове майно, до суду позивач звернувся 14.09.2020.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.Конституційний Суд України роз`яснив, що "в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237 1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені застосовуються положення статті 233 КЗпП України а невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущений строк подання позову, оскільки компенсація за не отримане речове майно була виплачена тільки 11.09.2020. Тому в задоволенні клопотання відповідача відмовляється.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.

Ухвалу надісалти сторонам.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя В.В. Хом`якова