Справа № 260/2367/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Ужгород№ 260/2367/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Берегівської місцевої прокуратури Романик Романа Васильовича до Квасівської сільської ради, третя особа - Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Виконувач обов`язків керівника Берегівської місцевої прокуратури Романик Романа Васильовича звернувся до Квасівської сільської ради, третя особа - Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області, яким просить суд:

- визнати бездіяльність Квасівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, щодо тривалого не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області протиправною;

- зобов`язати Квасівську сільську раду Берегівського району Закарпатської області вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 0,30 га, на якій знаходиться Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області, який розташований за адресою: с.Квасово, вул. Леніна (Головна), 75, Берегівський район, Закарпатська область.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Берегівською місцевою прокуратурою було встановлено, що у користуванні Комунальної організації Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області (далі - Квасівський ДНЗ) перебуває земельна ділянка площею 0,30 га, яка розташована по вул. Леніна (Головна), 75 в с. Квасово Берегівського району Закарпатської області, однак правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований ДНЗ не виготовлялися Квасівською сільською радою, рішення про виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки не приймалися.

Вказаний факт додаткового підтверджуються листом №31 від 28.05.2020 року.

Виходячи з вищевикладеного, Квасівською сільською радою з 04.12.2002 року ніяких дій спрямованих на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка розташована під Квасівським ДНЗ не проводилося, що свідчить про повну бездіяльність засновника закладу.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом може створити передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування ДНЗ та здійснення виховного процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у відповідності до КАС України, судом прийнято рішення про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, правом на подачу відзиву не скористався, про наслідки не подання відзиву був попереджений, згідно наявного у матеріалах справи звіту про доставку електронного листа.

Згідно ч.11 ст.126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ст. 53 ч.3 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права. Від імені та в інтересах територіальних громад правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснюють органи місцевого самоврядування.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних рад у сфері регулювання земельних відносин, зокрема, щодо надання у користування земельних ділянок та здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель.

За цим позовом прокурор набуває статусу позивача, оскільки орган, уповноважений здійснювати функції щодо зобов`язання оформити належним чином право користування земельною ділянкою Квасівського дошкільного навчального закладу Берегівського району Закарпатської області - відсутній.

Судом встановлено, що Берегівською місцевою прокуратурою за інформацією Квасівської сільської ради від 28.05.2020 №61 встановлено, що сільською радою не виготовлено правовстановлюючі документи на земельну ділянку, якою користується Квасівський ДНЗ, який розташований в с. Квасово, вул. Леніна (Головна),75, відтак відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований дошкільний навчальний заклад.

Відповідно до п.2 розділу І Статуту Квасівського ДНЗ, затвердженого завідуючим відділом освіти Берегівської РДА ОСОБА_1 від 04.12.2002р., засновником дошкільного навчального закладу є Квасівська сільська рада народних депутатів. Засновник здійснює фінансування дошкільного навчального закладу, його матеріальне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням та матеріалами, організовує ремонт і будівництво приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Як вбачається з п.4 розділу І Статуту, до повноважень дошкільного навчального закладу віднесено: задоволення потреб громадян відповідної території в здобутті дошкільної освіти, забезпеченні відповідності рівня дошкільної освіти вимогам базового компонента дошкільної освіти, створенні безпечних та нешкідливих умов розвитку, вихованні та навчанні дітей, режиму роботи, умов для фізичного розвитку та зміцнення здоров`я дітей відповідно до санітарно-гігієнічних вимог, забезпечення їх дотримання, здійснення соціально-педагогічного патронату, взаємодії з сім`єю, поширення серед батьків психолого-педагогічних та фізіологічних знань про дітей дошкільного віку.

Згідно з положеннями п.5 розділу І Статуту, навчальний заклад є юридичною особою, має печатку зі своїм найменуванням та штамп.

Відповідно до п.32 розділу VI Статуту, керівництво дошкільним навчальним закладом здійснює його завідуючий, який призначається і звільняється відповідним органом управління освітою (відділом освіти).

Пунктом 43 розділу IX Статуту передбачено, що утримання та розвиток матеріально- технічної бази дошкільного навчального закладу фінансуються за рахунок коштів засновника.

До джерел фінансування дошкільного навчального закладу віднесено кошти засновника, відповідних бюджетів, батьків, добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб, інші кошти, не заборонені законодавством України.

Згідно з п. 45 розділу IX Статуту, майно дошкільного навчального закладу (будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання та ін.) належить йому на правах, визначених Законом України «Про дошкільну освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 рішення З 5-ї сесії 7 скликання від 24.01.2018 за №102 передано дошкільний навчальний заклад с. Квасово на фінансування, в оперативне управління та безпосереднє підпорядкування з правом балансоутримування до відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації на 2018 бюджетній рік.

Відповідно до п.7 ст. 1 Закону України «Про освіту» засновник закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/ або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, у тому числі загальноосвітніх та дошкільних, відповідно ст.38 Закону України «Про дошкільну освіту» включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Закону України «Про освіту» порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 123 ЗМ України земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" ч.2 ст.92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

У ч.3 ст.22 Закону України «Про освіту» передбачено, що заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

Відповідно змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, а саме: власні - 1) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; та делеговані - 1) здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, 8) підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; 9) організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; 10) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних міських рад у галузі земельних відносин, до яких віднесено розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інші.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для усіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння та користування емельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності без встановлення строку.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частинами 1, 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до вимог цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про освіту» державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Положеннями ч.3 ст. 66 Закону України «Про освіту» передбачено, що сільські, селищні ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти на відповідній території, мають право засновувати заклади освіти, реорганізовувати і ліквідовувати їх, забезпечують їх діяльність та розвиток.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про дошкільну освіту» органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; контролюють додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти.

Суд зазначає, що земельна ділянка, якою користується Квасівський дошкільний навчальний заклад має перебувати на праві постійного користування.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, в порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України «Про освіту», правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує ДНЗ не оформлено, державну реєстрацію права постійного користування не проведено.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Таким чином, Квасівська сільська рада, є суб`єктом, який здійснює управління ДНЗ, відповідає за його матеріально - технічне забезпечення, виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, здійснює контроль за додержанням земельного законодавства та законодавства в галузі освіти, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення права постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться ДНЗ, допускаючи протиправну бездіяльність, відтак позовній вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Крім того, санітарним регламентом для дошкільних навчальних закладів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 24.03.2016р. №234, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.04.2016р. за №563/28693, визначено певні вимоги до облаштування дошкільного закладу.

Так, п. 2 розділу 1 Санітарного регламенту визначено, що використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами з метою, що не пов`язана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться дошкільний навчальний заклад, створює передумови до зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування дошкільного закладу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Відповідно до ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписами ст.78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 105 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування рішення суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що діяльність навчального закладу підлягає приведенню у відповідність до законодавства, а відтак позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У даній справі відсутні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 77, 78, 105, 139, 183, 189, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Виконувача обов`язків керівника Берегівської місцевої прокуратури Романик Романа Васильовича до Квасівської сільської ради, третя особа - Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Квасівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, щодо тривалого не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області.

Зобов`язати Квасівську сільську раду Берегівського району Закарпатської області вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 0,30 га, на якій знаходиться Квасівський дошкільний навчальний заклад Берегівського району Закарпатської області, який розташований за адресою: с.Квасово, вул. Леніна (Головна), 75, Берегівський р-н., Закарпатська обл.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк