Справа № 520/6789/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

20 листопада 2020 р. Справа № 520/6789/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановила:

28.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), які полягають у зменшенні основного розміру його пенсії під час її перерахунку з 89% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області з 01.01.2018 року здійснити перерахунок його пенсії в розмірі 89% від відповідних сум грошового забезпечення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області виплатити йому різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої пенсії.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як отримувач пенсії, призначеної на умовах Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та з 01.01.2018 року його пенсію перераховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова КМУ № 103). Вважає, протиправним те, що з 01.01.2018 року відповідач самостійно зменшив основний розмір його пенсії з 89% грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення. Зазначив, що при перерахунку його пенсії, має застосовуватися норма, що визначала розмір його пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто 89% грошового забезпечення.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Харківській області вказує, що з 01.01.2018 року пенсію позивача перераховано відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII та постанови КМУ № 103, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ № 704) на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

Також, відповідач вказує, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. У зазначеній редакції положення Закону № 2262-XII були застосовані відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивачу при її перерахунку з 01.01.2018 року. Розмір пенсії позивача після проведених перерахунків збільшився. Таким чином, умови його пенсійного забезпечення не погіршилися, позаяк відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром.

Крім того, відповідач вказує, що позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки на цей час між сторонами існує спір про перерахунок пенсії, заборгованість по пенсії не нараховувалась та не виплачувалась, а відтак, компенсація не могла бути нарахована та виплачена.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 89% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 89% від відповідних сум грошового забезпечення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області частину витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що оскільки порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульовано приписами статті 63 Закону 2262-XII, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов КМУ № 704 та № 103, то застосування ст.13 Закону 2262-XII, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Відтак, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 89% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів суд зазначив, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у їх задоволенні.

Аргументи, наведені пенсійним органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та є отримувачем пенсії, що призначена йому на умовах Закону № 2262-ХІІ, в розмірі 89% грошового забезпечення, а з 01.01.2018 року в розмірі 70% грошового забезпечення (а.с. 9).

Листом № 1526-1793/Н-02/8-2000/20 від 02.04.2020 року пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. На час перерахунку його пенсії, згідно з постановою КМУ № 103, діяла саме така норма Закону. Отже, перерахунок його пенсії, відповідно до постанови КМУ № 103, здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства (а.с. 1).

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, - відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії і застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині, якою визнано протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні з 01.01.2018 року відсоткового розмиру грошового забезпечення, з якого обраховується його пенсія, з 89% до 70%, та про зобов`язання відповідача з 01.01.2018 року здійснити перерахунок пенсії, обчисливши її розмір з 89% грошового забезпечення, та виплатити перераховані суми пенсії.

Щодо позовної вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає, що у разі порушення встановлених строків виплати грошових доходів населення (заробітна плата, пенсії, стипендії, соціальні виплати) підприємства, установи і організації всіх форм власності мають здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою.

Компенсація провадиться відповідно до Закону № 2050-III та Порядку № 159.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін відсотках для визначення суми компенсації.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Згідно із ст. 5 Закону № 2050-III сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Статтями 51, 55 Закону № 2262-ХІІ унормовано, що перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком; нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про передчасність заявлених позивачем вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату донарахованих щомісячних сум з нарахуванням і виплатою компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, оскільки станом на розгляд справи судом факт порушення прав позивача ОСОБА_1 не відбувся.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області та необхідність часткового скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року, а саме в частині, якою задоволені позовні вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2018 року, з прийняттям нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені означеної вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області в іншій частині, оскільки доводи скаржника вищеозначених висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року скасувати в частині, якою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2018 року, з прийняттям нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені означеної вимоги.

В іншій частині, а саме, - в частині, якою задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова складена і підписана 20 листопада 2020 року.