Справа № 160/1876/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/1876/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №160/1876/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН3049/1847/ПН-2/СП-ФС/581 від 25.11.2019 року на суму 12519 грн., складену у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН3049/1847/ПН-2/СП-ФС/581 від 25.11.2019 року на суму 12519 грн., складену у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення з урахуванням раніше викладених позицій.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, відповідачем 10.10.2019 року винесено наказ № 746-І «Про призначення інспекційного відвідування», яким наказано працівникам відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести інспекційне відвідування позивача зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю за місцезнаходженням позивача: АДРЕСА_1 .

Наказ винесено на підставі звернення фізичної особи-працівника від 30.09.2019 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідачем складено направлення на проведення інспекційного відвідування від 10.10.2019 року № 410-Н на проведення у період з 16.10.2019 року по 22.10.2019 року інспекційного відвідування позивача.

16.10.2019 року відповідач склав акт № ДН3049/1847/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування, у якому вказав, що інспекційне відвідування неможливо провести, оскільки не надано інформації, необхідної для його проведення.

Відповідач також склав вимогу про надання документів від 16.10.2019 року №ДН3049/1847/НД, у якій зобов`язав позивача до 22.10.2019 року до 09-00 год. надати відповідачу для проведення інспекційного відвідування наступні документи: відомості про нарахування та виплату заробітної плати за 2018-2019 роки; накази про звільнення працівників за період 2018-2019 роки; особові картки працівників форми П-2 за період 2018-2019 роки; табелі обліку робочого часу за період 2018-2019 року; акти виконаних робіт та додаткові угоди за період 2018-2019 роки; інформацію про керівника та головного бухгалтера: дата і місце народження, громадянство, адреса проживання, серія та номер паспорту; інші документи на вимогу інспектора праці.

Відповідач направив на адресу позивача акт від 16.10.2019 року № ДН3049/1847/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів від 16.10.2019 року № ДН3049/1847/НД, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.10.2019 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

22.10.2019 року відповідач склав акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, оскільки не надано інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

25.11.2019 року уповноважена особа відповідача винесла постанову № ДН3049/1847/НП-2/СП-ФС/581 про накладення штрафу на позивача, яка обґрунтована тим, що позивач чинить перешкоди у проведенні інспекційного відвідування шляхом ненадання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування, що підтверджується актами про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.10.2019 року та від 22.10.2019 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повідомлення позивача про проведення стосовно нього інспекційного відвідування, доказів вручення позивачу до моменту прийняття оскаржуваної постанови вимоги про надання документів від 16.10.2019 року № ДН3049/1847/НД, а також доказів письмового повідомлення позивача про дату отримання уповноваженою особою відповідача документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 Порядку №509 "Про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення", чим позбавив позивача права на відмову у допуску до проведення інспекційного відвідування, порушив права позивача на участь у процесі прийняття рішення, тобто відповідачем порушено процедуру проведення інспекційного відвідування та порядок накладення штрафу за порушення законодавства про працю, а тому відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Приписами п. 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У свою чергу порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено Постановою КМУ від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 823).

Відповідно до п. 2 Порядку № 823 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п.п. 2 п.5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

З аналізу пунктів 8, 9 та 14 Порядку № 823 вбачається, що у відповідача наявний обов`язок повідомлення про проведення інспекційного відвідування об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі; обов`язок пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення; обов`язок на вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування. Вказаним обов`язкам відповідача кореспондує право об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи не допускати до проведення інспекційного відвідування.

Як вбачається з наявних у справі доказів, факт повідомлення відповідачем позивача про проведення інспекційного відвідування належними доказами не підтверджений. Зокрема, відсутня розписка позивача в отриманні копії відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування, відсутні докази направлення та отримання позивачем копії наказу та направлення на проведення інспекційного відвідування, не надано доказів щодо вручення позивачеві вимоги про надання документів від 16.10.2019 року у строк, встановлений цією вимогою.

Докази, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі на підтвердження вручення позивачеві вимоги про надання до перевірки документів колегія суддів розцінює критично з огляду на те, що вони не доводять факту вручення позивачеві зазначених документів. Крім того, виходячи з матеріалів справи вимога про надання документів для перевірки позивачеві вручена 11.12.2019 року. Отже, на дату складення актів про недопуск та постанови позивач не міг бути обізнаний про проведення інспекційного відвідування та наявності у нього обов`язку надати документи для забезпечення інспекційного відвідування.

У відповідності до вимог пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи) на таких підставах, зокрема, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 3 Порядку № 509).

Як вірно вказав суд першої інстанції, оскаржувана постанова відповідачем прийнята за відсутності доказів вручення позивачеві документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 Порядку №509, що також підтверджує висновок про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення та прав позивача на участь у процесі прийняття рішення, гарантовані пунктом 9 ч.2 ст. 2 КАС України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №160/1876/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко