Справа № 600/803/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/803/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за первісним позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» до Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В :

Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позивач за первісним позовом просить суд винести рішення, яким відповідно до розрахунків та звіту, що додаються, стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції на користь облвідділення Фонду соціального захисту інвалідів в сумі 296991,86 грн та пеню у розмірі 4941,94 грн шляхом перерахування коштів Чернівецьке УК / м. Чернівці / 50070000 на р/р UA0024002, код 37978173, МФО 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: *; 101; ідентифікаційний код ; за нестворені робочі місця для інвалідів.

Первісний позов обґрунтовано тим, що відповідачем на виконання статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не сплачено до 15 квітня 2020 року адміністративно-господарські санкції у розмірі 296991,86 грн, незважаючи на направлену позивачем претензію від 16 квітня 2020 року. Вказував, що законом чітко визначено обов`язок усіх роботодавців, які використовують найману робочу силу і в кого працює більше 8 осіб, створити робоче місце для інваліда та працевлаштувати.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач за первісним позовом, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ним виконано обов`язок, передбачений нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, по створенню кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів та направлено відомості про вжиття ним усіх можливих для цього заходів по інформуванню органів державної влади з питань праці та соціальної політики щодо направлення для працевлаштування інваліда на створене робоче місце. Зазначав, що залишення на підприємстві вакантним робочого місця для працевлаштування інваліда через відсутність осіб-інвалідів, які б виявили бажання працевлаштуватися чи відмовитись від працевлаштування у ТОВ «ЧОЕК» не може ставитися йому в провину. З урахуванням наведеного відповідач вказав на відсутність правових підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та для стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій.

Поряд з цим Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» подано до суду зустрічний позов, в якому просить суд визнати протиправними дії Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів по нарахуванню адміністративно-господарських санкцій.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано повним виконанням вимог чинного законодавства щодо подання у встановленому порядку інформації про зайнятість і працевлаштування інвалідів до центру зайнятості. Вказано, що ним ужито всіх необхідних заходів для недопущення господарських правопорушень. Зокрема, протягом 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» відкрито вакансії для працевлаштування інвалідів, про що повідомлено центр зайнятості шляхом подання звіту форми №3-ПН, на які було працевлаштовано двоє осіб, 17 осіб відмовилась від працевлаштування у Товаристві, тобто з незалежних від нього причин. Між тим, позивач за зустрічним позовом вважає, що Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів помилково не враховано того, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. Обов`язок щодо працевлаштування інвалідів здійснюється шляхом вжиття заходів, передбачених частиною третьою статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та кореспондує праву інвалідів на таке працевлаштування. У зв`язку з цим позивач за зустрічним позовом вважає, що позиція Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо безумовного працевлаштування інвалідів без вираження їх волевиявлення шляхом звернення до служби зайнятості чи до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» суперечить приписам статті 43 Конституції України щодо свободи добровільності праці. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, позивач за зустрічним позовом указав на те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підібрати працевлаштувати інвалідів на створені робочі місця. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» здійснено усі належні заходи для недопущення вчинення ним господарського правопорушення. Залишення на підприємстві вакантного робочого місця для працевлаштування інваліда через відсутність осіб-інвалідів, які б виявили бажання працевлаштуватися чи відмовились від працевлаштування у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не може ставитися у провину останньому.

Відповідач за зустрічним позовом (Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів) подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказано, що впродовж 2019 року Чернівецьким обласним центром зайнятості було видано 22 направлення для осіб з інвалідністю, з них 17 відмови осіб, тільки 2 особи з інвалідністю працевлаштовані. Вказаний факт свідчить про те, що на даному підприємстві не створено умов для працевлаштування осіб з інвалідністю. Посилаючись на положення статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», вважає хибним висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про відсутність обов`язку підбирати і працевлаштовувати осіб зі інвалідністю на створені робочі місця. Крім цього, зазначено про те, що позивач за зустрічним позовом не звертався до інших державних органів, які наділені правом пошуку та мають інформацію про осіб з інвалідністю та інформуванню органів державної влади з питань праці та соціальної політики щодо направлення для працевлаштування на створене робоче місце. Зазначено про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» конституційних прав осіб з інвалідністю на право працевлаштування та дотримання всіх вимог чинного законодавства про право на гідну працю для осіб з інвалідністю та відповідні гідні місця для працевлаштування та створення умов праці для відповідної категорії осіб. На підставі звіту форми 10-ПІ, з якого видно, що підприємство не виконало норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, а іншої інформації не надходило, з урахуванням положень статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та частини першої статті 218 Господарського кодексу України, відповідачем за зустрічним позовом було накладено адміністративно-господарські санкції.

Позивачем за зустрічним позовом подано до суду відповідь на відзив, в якій наголошено, що причини не працевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від самого роботодавця і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Отже, відсутні підстави для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» адміністративно-господарських санкцій та, як наслідок, пені за порушення строків її сплати.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті дану справу на 17 листопада 2020 року на 11 год. 00 хв.

17 листопада 2020 року до суду від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження.

За таких обставин та зважаючи на положення частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» зареєстроване як роботодавець у Чернівецькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 30 січня 2020 року за №73/101/2047, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 30 січня 2020 року №2620.

05 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» подано до Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік форми №10-ПІ, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників особового складу (осіб) становить 123 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 3 особи, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 5 осіб. Вказано також і те, що фонд оплати праці штатних працівників становить 18265,00 грн, середньомісячна заробітна плата штатного працівника 148,495 грн.

16 квітня 2020 року Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів надіслано на адресу Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості листа, в якому зазначено прохання надати інформацію, зокрема, по Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», стосовно подання звіту за формою №3-ПН у 2019 році з питань працевлаштування інвалідів. Крім цього, зазначено і про надання такої інформації: чи мали місце інші звернення, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», до центру зайнятості з питань працевлаштування інвалідів; кількість вакантних посад, створених у тому числі Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у 2019 році для працевлаштування інваліда(ів) (згідно статистичних звітів по формі №3-ПН «Про наявність вакансій»), по кожному окремо; чи направлялись, зокрема, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у 2019 році для працевлаштування інваліди, скільки, на які посади та результати даних направлень. Якщо не направлялись то з якої причини; скільки осіб з інвалідністю перебуває на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості, їх освітній рівень та спеціальність.

Крім цього, 16 квітня 2020 року Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» претензію на суму 297080,96 грн, яка обґрунтована тим, що вказаним Товариством не виконані вимоги статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що є порушенням законодавства про соціальний захист інвалідів в Україні. Так, у відповідності до звіту 10-ПІ середньооблікова чисельність інвалідів, які фактично працювали на підприємстві упродовж 2019 року, склала 3 особи. В той же час установлений норматив для працевлаштування інвалідів у 2019 році склав 5 осіб. Отже, адміністративно-господарські санкції станом на 16 квітня 2020 року на підставі звіту складають 297080,96 грн, а також почала нараховуватись пеня. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» сплатити основну заборгованість в указаній сумі та пеню, яка зростає щоденно на несплачену суму заборгованості. Зазначено також про те, що у разі невиконання цих вимог протягом 15 діб, обласне відділення змушене буде застосувати заходи для примусового стягнення коштів у відповідності до законодавства, що потягне за собою додаткове нарахування пені, судових, виконавчих витрат, притягнення керівника до адміністративної відповідальності тощо.

Листом від 23 квітня 2020 року №2324 Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» повідомило Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про відхилення претензії у повному обсязі у зв`язку з її безпідставністю. Посилаючись на положення статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Товариство зауважило, що його обов`язок щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов`язком підібрати і працевлаштувати інвалідів на створені робочі місця. Товариство протягом 2019 року щомісячно звітувало до Чернівецького міського центру зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, що свідчить про безпідставність посилань Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про порушення норм чинного законодавства про соціальний захист інвалідів в Україні.

Між тим, Чернівецька міська філія Чернівецького обласного центру зайнятості листом від 06 травня 2020 року повідомила Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» до Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості були подані звіти форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (у паперовому вигляді): 03 квітня 2019 року, 23 квітня 2019 року, 25 липня 2019 року, 10 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року. З них актуальними 11 вакансій для осіб з інвалідністю, а саме 5 вакансій - на посаду інженер, 3 вакансії - оператор телекомунікаційних послуг, 1 вакансія - діловода, 1 вакансія - економіста, 1 вакансія - секретаря керівника. Впродовж 2019 року було видано 22 направлення для осіб з інвалідністю, з них - 17 відмов особи, 3 вакансія зайнята (на посаду діловода), працевлаштовано - 2 інваліда (на вакансії діловод, секретар керівника). Відмов у працевлаштування осіб з інвалідністю від Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не було. Впродовж 2019 року відбувалося підтвердження актуальності вакансій в телефонному режимі.

Дослідженням розрахунку адміністративно-господарський санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та пені з 16 квітня 2020 року за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» станом на 17 червня 2020 року судом установлено, що кількість не працевлаштованих інвалідів становить 2 особи, а сума штрафних санкцій по зазначеному Товариству становить 296991,86 грн. У зв`язку з простроченнями сплати суми основного боргу (296991,86 грн) на 64 дні (станом на 17 червня 2020 року), сума пені становить 4941,94 грн.

Відповідно до змісту листа Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості від 26 червня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» до Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості були подані звіти форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (у паперовому вигляді): 03 квітня 2019 року, 04 липня 2019 року, 25 липня 2019 року, 10 вересня 2019 року, 23 жовтня 2019 року, з них актуальними 11 вакансій для осіб з інвалідністю, а саме 5 вакансій - на посаду інженер, 3 вакансії - оператор телекомунікаційних послуг, 1 вакансія - діловода, 1 вакансія - економіста, 1 вакансія - секретаря керівника. Впродовж 2019 року було видано 22 направлення для осіб з інвалідністю, з них - 17 відмов особи, 3 вакансія зайнята (на посаду діловода), працевлаштовано - 2 інваліда (на вакансії діловод, секретар керівника). Впродовж 2019 року відбувалося підтвердження актуальності вакансій в телефонному режимі.

Згідно матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» подавались до Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості звіти форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» від 03 квітня 2019 року, від 23 квітня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 25 липня 2019 року, від 10 вересня 2019 року,від 22 жовтня 2019 року, в яких указано, що інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню та можуть бути працевлаштовані.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» в добровільному порядку не сплатило адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 296991,86 грн, Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до адміністративного суду з позовом.

Водночас, не погоджуючись із вимогами за первісним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернулося до адміністративного суду із зустрічним позовом про визнання протиправними дій Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів по нарахуванню адміністративно-господарських санкцій.

Вирішуючи справу, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі - Закон №875-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною третьою статті 18 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань (частина третя статті 18-1 Закону №875-ХІІ.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року №129 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю - базовому центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 (далі Порядок, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

На виконання зазначеної вище норми наказом Міністерства праці та соціальної політики від 10 лютого 2007 року №42, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за №117/13384 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), затверджено форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів».

Поряд з цим, пунктом 5 наказу Міністерства соціальної політики від 31 травня 2013 року №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за №988/23520, яким затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», установлено, що форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством не встановлено періодичності подачі звітності за формою №3-ПН. Така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії. Тобто законом передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, то він своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку виконав обов`язок подання інформації про попит на робочу силу (вакансії).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31 січня 2018 року у справі №824/379/17-а та від 26 червня 2018 року у справі №806/1368/17.

Суд також звертає увагу також правовий висновок Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №806/1368/17, в якому вказано про те, що за змістом статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук підходящої роботи для інвалідів здійснює державна служба зайнятості. Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Крім цього, згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів) (частина третя статті 20 Закону №875-ХІІ).

Частиною четвертою статті 20 Закону №875-ХІІ передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, законодавством чітко визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця; створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; в разі не виконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

На підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості.

Поряд з цим, законом не визначено обов`язку підприємства здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі П/811/693/17, від 02 травня 2018 року у справі №804/8007/16, від 13 червня 2018 року у справі №819/639/17, від 15 квітня 2019 року №824/370/17-а, від 27 лютого 2020 року у справі №400/1254/19.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року по справі №440/2008/19 також наведено висновок про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що визначені в частині першій статті 18 Закону №875-XII.

Водночас, у названій вище постанові наголошено на тому, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Наведене також узгоджується із правовою позицією, викладеною і у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №809/750/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств. Однак нормами чинного законодавства на підприємства не покладено обов`язку щодо самостійного пошуку інвалідів для подальшого працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що Чернівецькою міською філією Чернівецького обласного центру зайнятості у листі від 06 травня 2020 року зазначено про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у 2019 році були подані звіти форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», згідно з якими у Товаристві наявні 11 вакансій для осіб з інвалідністю. Впродовж 2019 року було видано 22 направлення для осіб з інвалідністю, з них - 17 відмов особи, 3 вакансія зайнята (на посаду діловода), працевлаштовано - 2 інваліда (на вакансії діловод, секретар керівника).

При цьому зазначено і те, що відмов у працевлаштуванні осіб з інвалідністю від Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не було.

Крім цього, Чернівецька міська філія Чернівецького обласного центру звертала увагу на те, що протягом 2019 року відбувалося підтвердження актуальності вакансій у названому вище Товаристві.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у 2019 року виконувало обов`язки, покладені на нього частиною третьою статті 18 Закону №875-XII, зокрема, ним виділено та створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, надано державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації їх працевлаштування, і подано звіти до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю.

З огляду на наведене суд не погоджується з доводами позивача за первісним позовом щодо нестворення Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» умов для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також стосовно наявності у нього обов`язку підбирати і працевлаштовувати осіб зі інвалідністю на створені робочі місця.

Стосовно вимоги Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» адміністративно-господарських санкцій та пені суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарська санкція є видом господарської санкції, яка застосовується як захід впливу на порушника у сфері господарювання.

Суд зазначає, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв`язку із скоєнням правопорушення. У разі доведення учасником господарських відносин про вжиття всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення на нього не може бути покладена відповідальність за не працевлаштування інвалідів.

На переконання суду, позиція позивача щодо того, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, а тому лише вони несуть відповідальність за працевлаштування інвалідів, ґрунтується на невірному тлумаченні статті 20 Закону № 875-XII, яку необхідно тлумачити системно із врахуванням положень статей 17, 18, 18-1 зазначеного Закону та положень Господарського кодексу України. При цьому, об`єктивна сторона складу правопорушення виражається у невжитті заходів щодо створення та виділення у нормативній кількості робочих місць для інвалідів, або у подальшій відмові роботодавця прийняти інваліда на створене робоче місце без наявності передбачених законом підстав (невідповідності умов та характеру праці стану здоров`я інваліда, невідповідності інваліда кваліфікаційним вимогам). У випадку, якщо роботодавець виділив та створив робочі місця у кількості, розрахованій відповідно до нормативної, та подав до органів державної служби зайнятості звіт про наявність робочих місць для інвалідів, він вважається таким, що виконав свій обов`язок належним чином.

Водночас, варто зазначити, що юридична відповідальність у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону №875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду постанові від 10 липня 2018 року у справі № 808/2646/15.

Поряд з цим, як уже встановлено судом, у 2019 році було видано 22 направлення для осіб з інвалідністю із працевлаштування у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія». 17 осіб відмовились від запропонованих вакансій, 3 вакансії на посаду діловода - зайняті, а працевлаштовано 2 осіб з інвалідністю (на вакансії діловод, секретар керівника). При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не відмовляло у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, що підтверджується наявними у справі матеріалами.

Отже, враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» були виконані вимоги Закону №875-XII щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, а доказів того, що ним не створено робочі місця для інвалідів, відмовлено інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавалась державній службі зайнятості інформація щодо наявності вакансій, необхідна для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно надано звіти Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів не надано, суд приходить до висновку, що причини непрацевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, наведеними у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №820/2124/16, від 28 лютого 2018 року у справі №807/612/16, від 11 вересня 2018 року у справі №812/1127/18, від 19 грудня 2018 року у справі №812/1140/18, від 23 липня 2019 року у справі №820/2204/16, від 31 липня 2019 року у справі №812/1164/18.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, вирішуючи даний спір, суд враховує правові висновки, викладені у названих вище постановах Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.

Таким чином, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів є необґрунтованим, а тому позов в частині стягнення адміністративно-господарських санкцій не підлягає задоволенню.

Крім цього, частиною другою статті 20 Закону №875-XII передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Враховуючи те, що саме стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» адміністративно-господарських санкцій є протиправним, то стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій також безпідставне.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» вжито всіх необхідних заходів, визначених законом, щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, тобто ним виконано вимоги Закону №875-XII щодо сприяння ефективної реалізації своїх прав особами з інвалідністю, зокрема, ним виділено та створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, надано державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і подано звіти до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, то відсутні підстави для сплати ним на користь Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у визначених статтею 20 Закону № 875-ХІІ розмірах.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів не доведено законність заявлених у первісному позові вимог, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.

Натомість, беручи до уваги наведені вище висновки, суд приходить до висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог за зустрічним позовом, а тому такі підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат варто зазначити наступне.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з квитанцією від 04 серпня 2020 року №15843 Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» при зверненні до суду із зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення з Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» судових витрат у виді судового збору у вказаному розмірі.

Поряд з цим відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у виді судового збору у розмірі 4529,01 грн, сплаченого Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів згідно з платіжним дорученням №109 від 03 червня 2020 року.

Керуючись статтями 9, 72, 74-76, 77, 78, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити повністю.

Зустрічний адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» до Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправними дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів по нарахуванню адміністративно-господарських санкцій Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» судовий збір у розмірі 2102 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року.

Повне найменування учасників процесу: Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (58013, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 87-Г, ); Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (58000, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Лесі Українки, 5, ).

Суддя О.П. Лелюк