Справа № 120/1603/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 листопада 2020 р. Справа № 120/1603/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

06.10.2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду з Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії.

Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 року задоволено апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року, а справу направлено для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за наслідком його звернення до відповідача щодо отримання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки у власність, отримав відмову мотивовану тим, що місце розташування такої (землі) не відповідає Генеральному плану та зонуванню смт. Стрижавка. Однак, на думку позивача така відмова є протиправною, оскільки на час звернення останнього до ради, даний Генеральний план не існував.

Ухвалою суду від 09.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду на 26 жовтня 2020 р. о 10:00 год. Крім того, даною ухвалою суду надано відповідачу час для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року у зв`язку із неявкою сторін судове засідання відкладено на 05.11.2020 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгулу справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання суд на підставі частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено, що згідно договору дарування від 03.08.2018 ОСОБА_2 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_1 прийняв дарунок 4/100 частки в праві власності на господарський двір загальною площею 1159,4 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на земельній ділянці площею 4,6164 га. Дана частка господарського двору складається з будівлі свинарника №5 літ "Е". Згідно п.1.1 вказаного договору, зазначена нерухомість знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0:009:1256 та перебуває в оренді ОСОБА_2 згідно договору оренди від 23.10.2010.

03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до голови Стрижавської селищної ради з клопотанням від 22.03.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4000 га на території Стрижавської селищної ради, Вінницького району, Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства. В якості додатків надав: копію паспорта, копія ідентифікаційного коду, викопіювання, копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, заяву про надання згоди землекористувачем на вилучення земельної ділянки, копію витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію договору оренди земельної ділянки.

Листом Стрижавської селищної ради від 25.04.2019 №786 повідомлено позивача, що рішенням постійної комісії Стрижавської селищної ради з питань раціонального використання земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища та агропромислового комплексу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4000 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 №21 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256 на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення. Рекомендували виконати рішення 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 №21 та подати на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності. Вказано, що відповідно до ч.5 ст.46 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" вказане клопотання буде винесене на розгляд пленарного засідання чергової сесії Стрижавської селищної ради.

Рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 29.05.2019 №22 відповідно до ст.12, 81, 118, 12, п.1 ст.122, п. е) ч.1 ст.141, п.4 ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", враховуючи рішення постійної комісії з питань раціонального використання земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища та агропромислового комплексу Стрижавської селищної ради, протокол №177 від 18.04.2019, керуючись п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місце самоврядування в Україні" відмовлено у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею: 1,000 га із земельної ділянки, площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256, враховуючи те, що рішенням Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 №21 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256 на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року, яке набрало законної сили по справі №120/2820/19-а визнано протиправним та скасовано рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №22 від 29.05.2019 р. та зобов`язано Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22.03.2019 р. (одержане 03.04.2019 вх.№98) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

На виконання даного рішення суду Стрижавською селищною радою прийнято рішення №25 від 26.02.2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта Генеральному плану та плану зонування території населеного пункту смт.Стрижавка.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право надувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до положень статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема пункт а) передбачає розпорядження землями територіальних громад, пункт б) передбачає передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Аналогічні повноваження встановлені у п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішення. Рішення приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, приписи Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України визначають виключну компетенцію селищних рад щодо передачі земельних ділянок територіальних громад у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вирішення питань про передачу земель територіальної громади у власність чи користування є виключним правом селищної ради як суб`єкта права власності на землю.

Відповідно положень статті частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною другою статті 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу (частина 3 статті 123 ЗК України).

Оцінюючи правомірність прийнятого рішення Стрижавської селищної ради від 26.02.2020 року №25, суд наголошує, що відповідно частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, відповідне клопотання позивача відповідало вимогам частини 2 статті 123 ЗК України. Крім того, та останнє містило письмову згоду землекористувача ОСОБА_2 на вилучення із переданої йому в користування земельної ділянки площею 4,6164 га, розташованої в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:009:1256, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для подальшої передачі орієнтовно 0,4000 га у власність ОСОБА_1 .

Оцінюючи підстави, які основою для прийнятт відповідачем оскаржуваного рішення суд зазначає наступне.

Так, в якості підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач вказав позивачу на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану та плану зонування території населеного пункту Стрижавка.

В свою чергу, суд зауважує, що посилання на невідповідність Генеральному плану є протиправним, оскільки позивач звернувся з клопотанням до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою 22.03.2019 року, а Генеральний план зонування території смт. Стрижавка було затверджене рішенням Стрижавської селищної ради 29.05.2019 року.

Крім того, у справі № 120/2820/19-а відповідач вказував уже на цей аргумент, однак суд його відхилив а зазначив, що на час звернення позивача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою не існувало Плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідач, відмовляючи повторно позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв протиправно, всупереч передбаченим нормам Земельного кодексу України, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, то суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Суд вважає, що доцільним та ефективним способом захисту прав, інтересів позивача є зобов`язання Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256, розташованій по АДРЕСА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №25 від 26.02.2020 року.

Зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:009:1256, розташованій по АДРЕСА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 за рахунок бюджетних асигнувань Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя тБошкова Юлія Миколаївна