Справа № 200/9594/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 р. Справа№200/9594/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1: Донецька обласна державна адміністрація

до відповідача 2: Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи

про: визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02.09.2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецька обласна державна адміністрація, Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02.09.2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вказує на те, що він звернувся до Донецької обласної державної адміністрації із заявою про заміну посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 3) серії Я зеленого кольору. Однак, відповідно до витягу з протоколу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 02.09.2020 року № 9, позивачу було відмовлено у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій він проходив службу з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року не приймала участь у ядерних випробуваннях. Позивач вважає спірне рішення відповідача 2 протиправним, оскільки надав всі документи, що підтверджують участь у ліквідації інших ядерних аварій, передбачені Порядком віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 №674. Крім того, позивач вказує на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень про необхідність підтвердження статусу, у зв`язку із заміною старого посвідчення. Позивач звертає увагу на те, що момент звернення до відповідача 1 із заявою про заміну посвідчення він мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що наявність у нього статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи чи його попереднє посвідчення недійсним не визнавались, обставини на підставі яких було видано попереднє посвідчення не змінилися, категорія посвідчення не змінюється, обставини передбачені ст. 17 Закону № 769 відсутні, отже у даному випадку має місце не видача посвідчення, що потребує встановлення наявності у особи відповідного статусу, а сама зміна посвідчення аналогічної категорії, що прямо передбачені п. 7 Постанови № 551, жодних застережень чи особливих умов або процедур законодавством не вказано. З огляду на викладене позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем 1 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

14 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Регіональної комісії із заявою про розгляд особової справи щодо видачі посвідчення встановленого зразка, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», та надав наступні документи: копію військового квитка НОМЕР_3 ; копію листа Міністерства енергетики республіки Казахстан від 17 жовтня 2019 року № 14-05/жт-3-399; копію архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09 січня 2009 року та анкети запиту; копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 13 березня 2009 року серії НОМЕР_2 (категорія 3); копію паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків; згоду на обробку персональних даних. В архівній довідці Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09 січня 2009 року зазначено: відповідно до наявних документів встановлено, что військова частина НОМЕР_1 в 1985-1987 роках дислокувалась на територии Семипалатинського випробувального ядерного полігону - Семипалатинск -22, в районі населеного пункту Молдари (Курчатов), Семипалатинской області. На підставі статті 7 Закона Республики Казахстан «О социальний захист грамадян, постраждалих в наслідок ядерних випробувань на Семипалатинскому випробувальному ядерному полігоні» - Семипалатинск - 22, ОСОБА_2 області відносяться до зони повишеного радіаціного ризика з дозами впливу на населення від 7 до 35 бєр за весь період випробувань. Особовий склад військової частини виконував військово - будівельні роботи по забезпеченню ядерних випробувань на Семипалатинскому випробувальному ядерному полігоні. На засіданні Регіональної комісії, що відбулося 16 квітня 2020 року, розглянуто документи, надані ОСОБА_1 , та вирішено направити лист до Маріупольської, Слов`янської, Селидівської, Бахмутської міських рад стосовно надання всебічної допомоги заявнику в отриманні зазначеної довідки, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутня довідка, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях Із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання. За результатом запиту надійшла відповідь ФГКУ «12 ЦНИИ» від 22 червня 2020 року № 4/3757 (мовою оригіналу) на Ваш запрос в адрес командира войсковой части НОМЕР_4 в отношении ОСОБА_1 сообщаю, что войсковая часть НОМЕР_1 в период с 19.05.1985 по 11.06.1987 дислоцировалась на полигоне, но участия в ядерньїх испьітаниях не принимала. Жодний документ не підтверджує участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, що є обов`язковою умовою для встановлення статусу, у зв`язку з чим на засіданні Регіональної комісії 02 вересня 2020 року вирішено відмовити у видачі посвідчення «Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 3), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій перебував заявник у період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року, не приймала участь у ядерних випробуваннях (протокол Регіональної комісії від 02.09.2020 № 9). Посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами, у зв`язку з чим, вимоги позивача щодо зобов`язання Донецької обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору є передчасними.

Відповідачем 2 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

14.02.2020 року позивач звернувся до Регіональної комісії із заявою про розгляд особової справи щодо видачі посвідчення встановленого зразка, згідно з постановою КМУ від 11.07.2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», та надав наступні документи: копію військового квитка НОМЕР_3 , копію листа Міністерства енергетики республіки Казахстан від 17 жовтня 2019 року № 14-05/жт-3-399. Копію архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09 січня 2009 року та анкети запиту, копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС від 13 березня 2009 року серії НОМЕР_2 (категорії 3); копію паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків, згоду на обробку персональних даних. Відповідач зазначає, що на засіданні комісії, що відбулося 16 квітня 2020 року було вирішено направити лист до Маріупольської, Слов`янської, Селидовської, Бахмутської міської ради стосовно надання всебічної допомоги заявнику в отриманні довідки, що підтверджує його участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, оскільки у наданих заявником документах відсутня відповідна довідка. За результатами запиту надійшла відповідь ФГКУ «12 ЦНИИ» від 22 червня 2020 року № 4/3757, відповідно до якої повідомлено, що Військова частина НОМЕР_1 , у якій проходив службу позивач, у період з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року дислокувалась на полігоні, та участі у ядерних випробування не приймала. Відповідач вказує на те, що на засіданні Регіональної комісії, що відбулося 02 вересня 2020 року розглянуто документи, надані ОСОБА_1 та вирішено відмовити у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій перебував заявник у період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року не приймала участь у ядерних випробуваннях. Відповідач зазначає, що наявні документи, не підтверджують безпосередню участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних вирубуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведення на них регламентних робіт позивача, видати посвідчення немає законних підстав та є неможливим. Відповідач вказує на те, що на момент отримання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ р. від 13 березня 2020 року серії НОМЕР_2 (категорії 3) діяв порядок № 674 та Постанова КМУ від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де зазначалось, що громадянам із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (до категорії 3) посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії видається на підставі довідки, що підтверджує їх участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, виданої відповідною військовою частиною або Центральним військовим архівом Співдружності Незалежних Держав (у редакції від 02 грудня 1992 року). Крім того, відповідач зазначає, що відсутня можливість підтвердження обставин видачі позивачу посвідчення у 2009 році, оскільки, у зв`язку із захопленням сторонніми особами приміщення Департаменту за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 06 квітня 2015 року № 1 «Про інвентаризацію організаційно розпорядчої документації Департаменту, які залишилися у м. Донецьку» всі документи залишилися у м. Донецьку. З огляду на викладене, відповідач проси суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем надано до суду відповіді на відзиви відповідачів 1 та 2, відповідно до яких позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач зазначав, що при зверненні до відповідача із заявою про заміну посвідченням була надана архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09.01.2009 року, яка є документом, який передбачений Порядком № 551, та у якій чітко вказано виконання ним виконання робіт, а не проходження служби. Позивач зазначає, що вказана довідка свідчить про те, що м. Молдари (Курчатов) Семипалатинськ-22 Семипалатинської області відноситься до зони підвищеного радіаційного ризику із дозою випромінювання на Крім того, позивач вважає безпідставним посилання відповідачів на відповідь ФГКУ «12ЦНИИ» від 22.06.2020 року № 4/3757, відповідно до якого військова частина НОМЕР_1 участі у ядерних випробуваннях не приймала, оскільки ця відповідь не є архівною довідкою, що передбачена абз. 2 п. 11 Порядку № 551.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року клопотання Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін залишено без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 (7-8).

Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_2 , виданого Донецькою обласною державною адміністрацією 13.03.2009 року, має статус учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС. Вказане посвідчення було видано безстроково (а.с. 47).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 14.02.2020 року звернувся до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із заявою, відповідно до якої просив розглянути його особисту справу щодо видачі посвідчення встановленого зразка, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» «Учасника ліквідації ядерних аварій» категорії 3 серії Я (а.с. 42).

До заяви позивачем були надані документи: паспорт серії НОМЕР_5 від 10.05.2001 року, виданий Селидовським МВУМВС України у Донецькій області, посвідчення старого зразка 3 категорії серії НОМЕР_2 від 13.03.2009 року, військовий квиток НОМЕР_3 , лист Міністерства енергетики Республіки Казахстан від 17.10.2019 року № 17.10.2019 року № 14-05/ЖТ-3-399, архівну довідку ЦАМО Республіки Казахстан від 09.01.2009 року (а.с. 42).

Відповідно до військового квитка НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у період 19 травня 1985 року по 15 червня 1987 року у Військовій частини НОМЕР_1 (а.с. 15-16).

Згідно архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09.01.2009 року встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 у період з 1985 1987 року дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону Семипалатинск-22, в районів населених пунктів Молдари (Курчатов), Семипалатинської області. На підставі ст. 7 Закону Республіки Казахстан «Про соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок ядерних випробувань на Семипалатинському ядерному полігоні» - Семипалатинськ-22, Молдари (Курчатов) Семипалатинської області відноситься до зони підвищеного радіаційного ризику з дозою впливу на населення від 7 до 35 бєр за весь період випробувань. Особовий склад військової частини 77191 приймав участь у військово-будівельних роботах по забезпеченню ядерних випробувань на Семипалатинському випробувальному ядерному полігоні (а.с. 46).

На засіданні Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської категорії від 16.04.2020 року комісією було вирішено направити запит до Маріупольської, Слов`янської, Селидівської, Бахмутської міських рад стосовно надання всебічної допомоги заявнику в отриманні зазначеної довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведення на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, відповідно до якої були передані первинні документи на зберігання, про що складено протокол № 4 (а.с. 50).

Згідно довідки заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22.06.2020 року за вих. № 4/3757, направленої на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, встановлено, що військова частини НОМЕР_1 в період з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року дислокувалась на полігоні, однак в ядерних випробуваннях участь не приймала (а.с. 51).

Відповідно до витягу з протоколу № 9 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 02.09.2020 року комісією було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій перебував заявник у період з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року, не приймала участь у ядерних випробуваннях (а.с. 13).

Позивач не погодившись з рішенням Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого 02 вересня 2020 року про відмову у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3), звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до ст. 14 Закону № 796-ХІІ, громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, а також громадян, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, до 1, 2 або 3 категорій, встановлених статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлені Порядком віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 року № 674 «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент зверненні із заявою від 14.02.2020 року).

Пунктом 2 Порядку № 674 затверджено, що громадяни із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, відносяться: до категорії 3 - особи, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).

Згідно пункту 4 Порядку № 674 особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, видаються посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій відповідної категорії на підставі таких документів:

1) довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання;

2) військового квитка (за необхідності);

3) завіреного в установленому порядку витягу з особової справи військовослужбовця (за необхідності).

Інвалідам і хворим на променеву хворобу із числа таких осіб посвідчення видаються на підставі довідки, зазначеної в підпункті 1 цього пункту, висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з ядерною аварією, ядерними випробуваннями або військовими навчаннями із застосуванням ядерної зброї, складанням ядерних зарядів та проведенням на них регламентних робіт і довідки медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 6 Порядку № 674 визначено, що видача посвідчень указаним у цьому Порядку особам провадиться Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Спірні питання встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт розглядаються комісіями при Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт участі у ліквідації ядерних аварій, ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт і письмових підтверджень осіб, які брали участь у ліквідації тих самих ядерних аварій, у тих самих випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт (за необхідності) (пункт 7 Порядку № 674).

Постановою Кабінету Міністрів України 11 серпня 2018 року прийнято постанову № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Відповідно до п. 2, 3, 3-1 вищезазначеної постанови КМУ затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

Дозволено до 1 січня 2019 р. використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 245), від 20 січня 1997 р. № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Офіційний вісник України, 1997 р., число 5, с. 71), від 21 серпня 2001 р. № 1105 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 34, ст. 1592).

Установлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 та 3), особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (серія Г), дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (серія Д), дружини (чоловіка), опікуна дітей померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих), смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видані за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 245), від 20 січня 1997 р. № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Офіційний вісник України, 1997 р., число 5, с. 71) та від 21 серпня 2001 р. № 1105 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 34, ст. 1592), є дійсними до заміни їх в установленому порядку.

Відповідно до абз. 4 п. 6 Порядку № 551 особам, які складали ядерні заряди та проводили на них регламентні роботи для здійснення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також тим, які переопромінились під час охорони ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1), віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

Як вбачається зі спірного рішення відповідача викладеному у протоколі № 9 від 02.09.2020 року, останній відмовив позивачу у видачі посвідчення, оскільки військова частина НОМЕР_1 у період з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року не приймала участю у ядерних випробуваннях.

Відповідач зазначає, що підставою для прийняття вказаного рішення стала довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22.06.2020 року за вих. № 4/3757, направленої на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, відповідно до якої встановлено, що військова частини НОМЕР_1 в період з 19.05.1985 року по 11.06.1987 року дислокувалась на полігоні, однак в ядерних випробуваннях участь не приймала.

Проте, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову позивачу у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» з наступних підстав.

Загальновідомим фактом є те, що Семипалатинський випробувальний ядерний полігон - перший ядерний полігон у СРСР та один із найбільших полігонів у світі.

Семипалатинський випробувальний ядерний полігон функціонував з 1949 по 1989 рік. За цей час було вироблено понад 450 випробувань, в ході яких підірвали близько 600 як ядерних, так і термоядерних пристроїв. З них було приблизно 30 наземних і не менше 85 повітряних. Крім того, проводилися і інші випробування, в число яких входили гідродинамічні і гідроядерние досліди.

5 серпня 1963 року в Москві був підписаний Договір про заборону випробувань ядерної зброї в атмосфері, космічному просторі й під водою (також відомий як Московський договір). Сторонами договору були СРСР, США і Великобританія. Договір набув чинності 10 жовтня 1963 року. Після вступу в силу даного договору на полігоні стали проводитись тільки підземні вибухи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 19.05.1985 року по 15.06.1987 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка у період служби позивача дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону Семипалатинськ-22, в районі населених пунктів Молдари (Курчатів), Семипалатинської області, що підтверджується долученої до матеріалів справи архівною довідкою від 09.01.2009 року, яка видана Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан (а.с. 46).

Суд звертає увагу на те, що посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» категорії 3, відповідно до Порядку № 551, видається особам, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).

З аналізу вищезазначених вимог вбачається, що вищезазначене посвідчення видається не тільки особам, які приймали участь у ядерних випробуваннях, а й особам, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань та особам, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).

Отже, законодавець не обмежив видання такого посвідчення безпосередньо особам, які приймали участь у ядерних випробуваннях.

Суд вказує на те, що долучена до матеріалів справи довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22.06.2020 року за вих. № 4/3757, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, не спростовує факту перебування Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач проходив службу з 1985-1987 рр. на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону, а також те, що позивач виконував роботи по складанню ядерних зарядів і здійснював регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, або переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань.

Натомість вказана довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22.06.2020 року за вих. № 4/3757, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради та архівна довідка від 09.01.2009 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, підтверджують, що військова частина 77191 дислокувались на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону.

В той же час архівна довідка від 09.01.2009 року, видана Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, підтверджує, що особовий склад військової частина 77191 виконував військово будівельні роботи по забезпеченню ядерних випробувань на полігоні.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів того, що позивач не приймав участі у підготовці для ядерних випробувань.

Таким чином, вказані документи належним чином підтверджують безпосередню участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, що є підставою для надання останньому посвідчення "Учасник ліквідації ядерних аварій".

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що саме на підставі архівної довідки від 09.01.2009 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видано 13.03.2009 року Донецькою обласною державною адміністрацією відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 (категорії 3) (а.с. 47).

Суд звертає увагу, що враховуючи той факт, що позивач 13.03.2009 року отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), отже ним було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини. Також, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за подальше знищення таких документів, а внаслідок бути позбавленим права отримання пільг, встановлених законодавством для ліквідаторів інших ядерних аварій.

Крім того, суд бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Суд зазначає, що позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він користувався відповідними пільгами, установленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.

Однак, в результаті неправомірного рішення відповідача було порушено право позивача на належний рівень соціального захисту від наслідків участі у ліквідації інших ядерних аварій, оскільки через прийняте рішення відповідачем втратив пільги передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд також, зазначає, що Суд зазначає, що пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

Відповідно до п. 7 указаної Постанови Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: провести до 1 січня 2021 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт.

Пунктом 11 Порядку № 551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії)

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Зі змісту наданих відповідачами пояснень, випливає, що документація щодо видачі позивачу 13.03.2009 року посвідчення серії НОМЕР_2 залишилася в м. Донецьку і на момент розгляду заяви позивача не могла бути використана Регіональною комісією.

Тому суд зазначає, що, фактично, відповідачем встановлено неможливість підтвердження обґрунтованості видачі позивачу посвідчення, а не факт необґрунтованої видачі цього посвідчення, отже рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації, прийнятого від 02 вересня 2020 року та викладене у протоколі № 9 про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, приписами пункту 7 Постанови КМУ № 551 визначено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям утворитворюють у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення.

Судом встановлено, що Донецькою обласною державною адміністрацією створено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи та 21.08.2018 року затверджено положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що Регіональні комісії приймають рішення щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень згідно з нормами Порядку № 551 (пункт 4 Положення).

Отже, відповідно до вимог законодавства Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що Регіональні комісії приймають рішення щодо видачі (відмови у видачі, вилучення) відповідних посвідчень особам.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пп. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти, зокрема, постанову про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно частин 3 та 4 цієї ж статті у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При вирішенні питання чи виконані всі визначені законом умови для прийняття відповідачем певного рішення, та чи не передбачено законом в даному випадку права відповідача діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, в іншому випадку мало б місце порушення принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень та підкреслює, що єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Відповідно, завданням адміністративного судочинства є здійснення контролю легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, дискреційні повноваження це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Зазначена позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення; а також і з практикою Верховного Суду, який у своїх рішеннях від 18.10.2018 р. (справа № 818/1976/17) та від 27.02.2018 р. (справа № 816/591/15-а) також зазначив, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.

Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24.03.1988 р.), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Враховуючи висновок суду щодо протиправності рішення Регіональною комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про відмову у видачі позивачу посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) серії Я зеленого кольору, суд вважає, що в даному випадку відсутнє втручання у дискреційні повноваження комісії.

З огляду на вказані обставини, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про відмову у видачі посвідчення та зобов`язання Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення нового зразка «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) серії Я зеленого кольору.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 551 рішення Регіональної комісії про видачу посвідчення є підставою для видачі Донецькою обласною державною адміністрацією посвідчення нового зразка «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) серії Я зеленого кольору.

Враховуючи, що відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, спосіб порушених прав повинен бути ефективним, отже, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав щодо зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати посвідчення Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) серії Я зеленого кольору є належним.

В свою чергу вимоги позивача про зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Донецька обласна державна адміністрація, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02.09.2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача 840,80 грн. понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецька обласна державна адміністрація, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02.09.2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02.09.2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3).

Зобов`язати Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

Зобов`язати Донецьку обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій (категорія 3) серії Я зеленого кольору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної державної адміністрації (, місцезнаходження: вул. О.Тихого, буд. 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84306) суму судових витрат у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 20 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська